Справа № 359/4847/20
Провадження № 2/359/2183/2020
28 грудня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Русан А.М.,
розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполь Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -
25 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути аліменти з ОСОБА_2 , на свою користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі твердої грошової суми - 2500 гривень 00 копійок щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 2013 року сторони проживали як сім`я без реєстрації шлюбу. Від цих стосунків мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. З 2018 року позивач та відповідач припинили проживати разом та ОСОБА_2 , як батько дитини, почав надавати допомогу на її утримання лише періодично і не систематично. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою суду Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2020 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 19 серпня 2020 року на 15 год. 00 хв.
Належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду ОСОБА_1 до суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Натомість подала заяву, якою розгляд справи просила здійснити у її відсутність, позов задовольнити в повному обсязі та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не направив.
Відповідно вимог ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши заяви позивача та відповідача, матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали як сім`я без реєстрації шлюбу. У цих стосунках у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась спільна донька ОСОБА_4 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видане 13 січня 2016 року виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с. 6).
У даному свідоцтві батьком дитини зазначений ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 .
Згідно Акту обстеження житлово побутових умов проживання ОСОБА_1 , складеного 22 червня 2020 року за участі депутата ОСОБА_5 , мешканців села Іванків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що за адресою : АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає, крім інших осіб, позивач разом з дочкою ОСОБА_4 . Дитини проживає разом з мамою та перебуває на її утриманні (а.с. 7).
Між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України.
На підставі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі.
Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню починаючи з 25 червня 2020 року.
Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.
Відповідно роз`яснень, наведених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
З огляду на те, що дитина проживає з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, враховуючи відсутність доказів неможливості надання матеріальної допомоги дитині у виді аліментів відповідачем за станом здоров`я, або через скрутне матеріальне становище платника аліментів чи наявність на утриманні ОСОБА_2 інших осіб (дітей, непрацездатних осіб), суд приходить висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. 00 коп. починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 1 ст. 183 СК України.
В положеннях статті 51 Конституції України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ними повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків.
За змістом ст. 179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом даної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Суд звертає увагу на те, що сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язки, зокрема, щодо її утримання. У батьків немає і не може бути більшої цінності за дитину, а тому її утримання має домінувати над усіма іншими витратами.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
В ч. 6 ст. 141 ЦПК України вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Зважаючи на вказане, з відповідача на користь держави України належить стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.
На підставі викладеного та керуючись ч. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15.05.2006 року, ст.ст. 141, 180 - 182, 184, 191 СК України, ст. 4, 12, 81, 133, 141, 258- 260, 263 - 265, 268, 289, 353, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 (нуль) копійок, щомісячно починаючи з 25 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 17 березня 2005 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , відомості про паспорт невідомі, адреса реєстрації : АДРЕСА_2 .
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави Україна в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили , якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення суду виготовлено 28 грудня 2020 року.
Суддя Л.В. Яковлєва