Номер провадження: 22-ц/813/7385/20
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/28305/19

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/7385/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач Житлово-будівельний кооператив «Київський-9»,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Київський-9» про захист прав споживача, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Калашнікової О.І. 05 червня 2020 року, повний текст рішення складено 09 червня 2020 року,

встановив:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить зобов`язати Житлово-будівельний кооператив ЖБК «Київський-9» (далі - ЖБК «Київський-9») повернути незаконно стягнуту оплату за споживання холодної води в період з 2010 року по 2015 рік включно за поточними тарифами.

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що в період з 2010 року по 2015 рік включно, ЖБК «Київський-9» стягував оплату за споживання холодної води за незаконними та необґрунтованими тарифами. У 2010 році ЖБК «Київський-9» незаконно та без будь-яких підстав, не ставлячи позивача до відома, підняв вартість оплати за холодну воду в 2 рази. Позивач зазначає, що замість встановленого об`єму води в кількості - 6,7 куб. м. на людину, ЖБК «Київський-9» нараховувало, виходячи з об`єму - до 22 куб. м. на людину. Тому, в період з 2010 року по 2015 рік ЖБК «Київський-9» стягнув незаконно оплату за 1 299,3 куб. м. води. Позивач стверджує, що у період 2010-2015 роки він вносив оплату за постачання холодної води в розмірах, які кооператив вказував у квитанціях на оплату комунальних послуг. В 2016 році позивачу стало відомо, що кооператив, розраховуючи вартість на послуги з водопостачання, вказував завищену норму споживання води на одну особу. На думку позивача відповідач повинен повернути надмірно отримані грошові кошти приблизно в сумі 35 000 грн.. Крім того, ЖБК «Київський-9» ніяких доводів, щодо споживання води не надав, затягував з наданням відповідей на звернення щодо інформації стосовно тарифів на послуги за постачання води (а. с. 2 - 3, 23 - 24).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Призначене судове засідання з розгляду справи.

У відзиві на позовну заяву ЖБК «Київський 9» позов не визнав, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Відзив обґрунтований тим, що позов подано неналежним позивачем, оскільки ОСОБА_1 не є безпосереднім споживачем послуг, які ЖБК «Київський -9» надає власнику квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Крім цього, ОСОБА_1 не є членом ЖБК «Київський -9». Жодних договорів з позивачем не було укладено та кооператив не має перед ОСОБА_1 жодних цивільно-правових зобов`язань. Також, позивачем пропущено строк позовної давності із зверненням до суду, оскільки позивач просить стягнути сплачені грошові кошти за період з 2010 року по 2015 рік, а з позовом звернувся лише у 2019 році (а. с. 28 - 30).

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначає, що твердження відповідача, що він не є споживачем послуг є помилковими, оскільки ним проводиться оплата за комунальні послуги надані ЖБК «Київський-9». Позивач також не погоджується з твердженням відповідача, щодо пропуску строку звернення до суду. Оскільки у зв`язку з тим, що позивач про вартість оплати за холодну воду дізнався лише восени 2016 року, після чого звернувся до ЖБК «Київський-9» з проханням надати відповідь щодо тарифів на холодну воду, яку було отримано у березні 2019 року. Тому, вважає, що строки позовної давності не пропущено. Вся надана інформація ЖБК «Київський -9» недостовірна (а. с. 43 - 45).

В запереченнях на відповідь на відзив, відповідач підтримав свої доводи, щодо пропуску строку давності зі зверненням до суду позивачем. Також наголошував на тому, що між ЖБК «Київський 9» та ОСОБА_1 жодних правовідносин не існує. Безпосереднім надавачем послуг є ТОВ «Інфоксводоканал» а споживачами, які отримують послуги через посередника є ЖБК «Київський-9». Відповідач зазначає, що в даному випадку споживачем послуг по отриманню водопостачання є юридична особа ЖБК «Київський-9». У подальшому при транспортуванні цих послуг жильцям житлового будинку правовідносини виникають між членами ЖБК та власниками квартир, відповідно до Статуту кооперативу. Відповідно до статуту ЖБК «Київський-9» члени сім`ї власників квартири в будинку не є суб`єктами правовідносин з кооперативом. Тому, між ЖБК «Київський-9» та ОСОБА_1 правовідносин не має. На підставі вказаного у позивача не виникає права на їх захист від порушень з боку кооперативу (а. с. 51-52).

В своїх запереченнях щодо заперечень відповідача на відповідь на відзив позивач підтримав свої доводи викладені у відповіді на відзив (а. с. 63 - 64).

Позивач в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні суду першої інстанції не був присутній. Надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 05.06.2020 року вищевказаний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не було надано доказів, що саме він з 2010 року по 2015 рік сплачував послуги з водопостачання по квартирі АДРЕСА_1 . Не підтверджені належними доказами доводи позивача про проживання в квартирі у вказаний період не трьох, а двох осіб. Розрахунки позивача щодо кількості спожитої води є неповними та відсутні посилання на норми споживання за кожен місяць на одну особу (а. с. 87 - 90).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції не було враховано факт порушення прав споживача, а саме - факт необґрунтованих нарахувань за холодну воду, які відповідач відмовився пояснити та надати обґрунтування про їх законність в 2016 році. Апелянт зазначає про помилковість висновку суду щодо недоведеності порушення його прав. Крім того, вказує, що він неодноразово доводив до відома суду, що оплату проводив саме ОСОБА_1 , однак місцевий суд не просив надати копії вказаних квитанцій.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.07.2020 року відкрито апеляційне провадження. Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копія апеляційної скарги були направлені ЖБК «Київський-9».

ЖБК «Київський-9» отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи (а. с. 110). Правом надання відзиву не скористався. Відзив від ЖБК «Київський-9» на апеляційну скаргу не надійшов.

Крім того, апеляційним судом направлено копію ухвали про відкриття апеляційного провадження позивачу, між тим таке поштове відправлення повернулося до апеляційного суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 103 104 зворотна сторона).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа за предметом позову є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першоїі нстанції. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих її учасниками і досліджених судом доказів вірно встановив вищевказан іобставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

На підставі наявних у справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 і належить на праві власності ОСОБА_2 . В квартирі, крім власника, зареєстровані його син - ОСОБА_1 і онук ОСОБА_3 .

Багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі ЖБК «Київський-9» і кооператив виконує функції замовника для виконання робіт з утримання і ремонту житлового фонду, нежитлових приміщень і прилеглих територій, укладає договори з ремонтно-експлуатаційними підприємствами, енерго-, водопостачальними та іншими спеціалізованими організаціями, які забезпечують функціонування систем життєзабезпечення будинку і прилеглої території. Послуги з постачання холодної води і водовідведення надаються кооперативом мешканцям багатоквартирного будинку на підставі договору №41/33 від 1.11.2000 року і додатку до договору №251/1-2 від 07.09.2010 року (а. с. 53 - 54).

Між сторонами склалися правовідносини щодо захисту прав споживача холодної води.

Відповідно до пп. 6 п. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 6 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до п. п. 4.1. 4.2. статуту ЖБК «Київський-9» членами ЖБК можуть бути фізичні особи, що досягли 16-ти літнього віку і юридичні особи - власники квартир, жилих і чи нежилих приміщень. Наймачі і орендарі не можуть бути членами ЖБК.

Відповідно до п. 4.6. статуту ЖБК, якщо власник жилого і/чи нежилого приміщення не є членом ЖБК, то з ним укладається договір про відшкодування витрат на утримання будинку, споруд і прибудинкової території, оплату комунальних послуг, проведення ремонту, реконструкції та технічного переоснащення будинку.

Відповідно до п. 4.7. ухилення власника від укладання договору, не звільняє його від витрат на утримання будинків, споруд та прибудинкової території, оплати комунальних послуг, проведення ремонту, реконструкції та переоснащення будинку.

Відповідно до п. 4.8. власники квартир, жилих і/чи нежилих приміщень, які не були членами ЖБК, або одержали у власність квартиру, жиле і/чи нежиле приміщення в будинку ЖБК після реєстрації цього Статуту, приймаються в Члени ЖБК за їхньою письмовою заявою на загальних зборах членів ЖБК.

Відповідно до п. 6.2. члени ЖБК, які сплатили пайовий внесок в розмірі який встановлено загальними зборами членів ЖБК - є власниками своїх квартир. Право власності виникає з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до п. 8.1.1. статуту ЖБК власники приміщень, які не є членами ЖБК мають право вступати до членів ЖБК.

Відповідно до п. п. 8.2.1., 8.2.3. статуту ЖБК власники приміщень, які не є членами ЖБК зобов`язані: укласти договір з правлінням ЖБК на послуги з отримання будинків і споруд та прибудинкових територій, ремонт реконструкцію і технічне оснащення будинку; укладати договір на надання комунальних послуг з виконавцем послуг, якого визначено рішенням загальних зборів членів ЖБК; сплачувати ЖБК платежі за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, ремонт, реконструкцію і технічне переоснащення будинку (будинків) в об`ємах і строки, які встановлені рішенням загальних зборів членів ЖБК, якщо інше не зазначено у договорі.

Пунктом 8.2.5 Статуту на власників приміщень покладено обов`язок вчасно здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, вносити внески і платежі в розмірі встановленому загальними зборами членів ЖБК.

З вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_2 не є неналежним позивачем через те, що не є ані членом ЖБК, ані особою, яка встановила будь-які правовідносини з ЖБК «Київський-9». Та доказів на членство в ЖБК не було надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Із зазначених положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за комунальн іпослуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. В квартир іпозивача відсутній засіб обліку споживання холодної води, тому розмір плати за водопостачання розраховується за нормами споживання.

Статтею 8 Закону про «Житлово-комунальні послуги» передбачено, що стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферіжитлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством. Згідно зі статтею 9 Закону контроль за дотриманням стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сферіжитлово-комунальних послуг здійснюють центральні органи виконавчої влади та інші уповноважені на це органи виконавчої влади, а також органи місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень.

Діючі норми водоспоживання затверджені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №30 від 25.02.2010 року «Про внесення доповнень до рішення виконавчогоко мітету Одеської міської ради від 15.02.1992 року №63 «Про впорядкування експлуатації та користування системами комунального водопроводу та каналізації м. Одеси». В зазначеному рішенні норма водоспоживання залежить від ступеня благоустрою жилого будинку. На офіційному сайті виконавчого комітету Одеської міської ради і Товариства «Інфоксводоканал» розміщен івищевказан ірішення виконкому і повідомлення про норми споживання холодної води мешканцями багатоквартирних житлових будинків.

Тому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи позивача про те, що йому своєчасно не повідомили про норми споживання води не містяться на фактичних обставинах по справі і судом не приймають до уваги.

Інформація, яка стосується цін на послуги (тарифи), то вартість 1 кубометра встановлюється постановами НКРЕКП, а діючі норми водоспоживання затверджуються рішенням виконавчогоко мітету Одеської міської ради, тому така інформація знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет на офіційних сайтах.

Окрім того, суду не надано доказів того, що ціни піднімались, та змінювались тарифи у вказаний позивачем період, та що заборгованість сплачувалась ним взагалі. Позивачем не було надано квитанції і в апеляційний суд.

Відповідно до положень ст. 4 ЦПК та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з доводами відзиву на позов (а. с. 28 30), заперечень на відповідь на відзив (а. с. 51 52) про те, що незаконними, на думку позивача, діями відповідача, які входять до предмету розгляду даної справи, не було вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 ..

Тому, рішення суду в його мотивувальній частині підлягає зміні шляхом виключення суджень та висновків суду щодо недоведеності вимог в частині не підтвердження сплати послуг за водопостачання, доказів проживання в квартирі двох, а не трьох осіб, та невідповідність розрахунків наданих позивачем, так як підставою відмови в позові є пред`явлення вимог неналежним позивачем, а у такому випадку задля виключення преюдиційності оцінка обґрунтованості та доведеності вимог по суті не надається.

Відповідно до визначеного статтею 4 ЦПК України права на звернення до суду за захистом кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, особа, яка звертається до суду за захистом порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи законного інтересу, має довести існування суб`єктивного цивільного права щодо якого заявлено вимогу і факт його порушення.

Тому на підставі вищевказаного апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

За правилами ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо підстав відмови в позові, не відповідають обставинам справи, судом в цій частині порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині визначення підствав відмови в позові, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні у вказаній частині, за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Мотивувальну частину рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Київський-9» про захист прав споживачів змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду першої інстанції на недоведеність вимог щодо сплати послуг за водопостачання, проживання в квартирі двох, а не трьох осіб, невідповідність наданих позивачем розрахунків.

В іншій частині рішення Київського районного суду міста Одеси від 05 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе