Справа № 372/2296/20
Провадження № 2-1492/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Денисенко Ю.С.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2020 року до Обухівського районного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування заявленого позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не складається через різні життєві пріоритети кожного з подружжя, різні погляди та підходи до вирішення сімейних проблем, небажання налагодити сімейні відносини, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Вони з відповідачем тривалий час не проживають разом внаслідок розбіжностей у поглядах на сімейне життя, мають непорозуміння з різних питань побутового та сімейного характеру, взаємні претензії один до одного щодо виховання дітей. Вони фактично припинили спільне проживання, ведення спільного бюджету та господарства, виховання дітей. Усі діти не даний час проживають з нею. Тобто їх сім`я остаточно розпалася через непорозуміння, психологічну несумісність, спільне небажання відновити сімейні відносини та існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та є недоцільним, тому вона просить шлюб розірвати.

22 вересня 2020 року винесено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження та призначення справи до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, пояснив, що заперечую проти обставин викладених в позовній заяві.

Вислухавши позивача, відповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 19 січня 2002 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області (а.с. 10).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 11-14).

Із позову та пояснень сторін, наданих сторонами під час розгляду справи встановлено, що подальше спільне проживання між ними є неможливим.

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між подружжям ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливим, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи відсутність заяв позивача її прізвище слід залишити без змін.

Враховуючи заяву позивача судові витрати слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 19 січня 2002 року виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 5, розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрти в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя М.В. Кравченко