Провадження № 22-ц/4808/1299/20
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: державного виконавця Сандулеси М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Новоселицький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), Державний виконавець Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Сандулеса Марина Олексіївна, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою начальника Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену головуючим суддею Бородовським С.О. 16 вересня 2020 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Сандулеси Марина Олексіївна, яка проявилася у не розгляді клопотання стягувача від 22 травня 2020 року про вчинення дій щодо звернення до відповідних органів РАЦСу, міграційної служби, органів нотаріату, органів реєстрації прав власності на нерухоме майно або органів місцевого самоврядування з метою виконання заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 24 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 307 020 грн боргу, 214 299,96 грн пені, 5 236,19 грн судового збору.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16 вересня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Сандулеси М.О., яка полягає у не розгляді клопотання стягувача від 22 травня 2020 року та зобов`язано державного виконавця усунути порушення, шляхом розгляду по суті клопотання стягувача від 22 травня 2020 року.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, начальник Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з`ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Апелянт вважає помилковим твердження позивача про те, що державним виконавцем не було розглянуто заяву стягувача від 22 травня 2020 року, оскільки вони спростовуються матеріалами виконавчого провадження №59036518. Поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що на виконання заяви стягувача від 22 травня 2020 року, яка була одержана органом виконавчої служби 27 травня 2020 року, старшим державним виконавцем було направлено запити до відповідних установ для отримання інформації, яку просив витребувати стягувач та отримано певну інформацію. Також, вказує апелянт, після отримання відповідної інформації, яку витребовував стягувач, 05 червня 2020 року ОСОБА_1 було направлено відповідь на його заяву від 22 травня 2020 року і з того часу від позивача не надходило жодної скарги щодо неотримання відповіді на своє звернення. Крім того, судом першої інстанції не було належним чином повідомлено Новоселицький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про розгляд скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Сандулеси М.О., у зв`язку з чим державний виконавець був позбавлений подати заперечення на скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на вищенаведене, начальник Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляв, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В засідання апеляційного суду, призначені на 10 та 24 грудня 2020 року скаржник ОСОБА_1 не з`явився з невідомих причин, хоч судове повідомлення було надіслано йому завчасно на останню відому судові адресу.

Судове повідомлення у вигляді телефонограми про розгляд справи на 24 грудня 2020 року також було надіслано представнику ОСОБА_1 ОСОБА_3 , однак його представник з невідомих причин також не з`явився в судове засідання (а.с.171).

Не з`явився в судове засідання і відповідач у даній справі ОСОБА_2 , хоч судові повідомлення надсилались йому завчасно на останню відому судові адресу у встановленому законом порядку. Крім того, ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд справи на веб-сайті Івано-Франківського апеляційного суду в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Про зміну свого місця проживання або перебування під час провадження в справі, як цього вимагає ст. 131 ЦПК України ОСОБА_2 суд не повідомляв.

Отже, є правові підстави для розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , його представника та ОСОБА_2 .

В засіданні апеляційного суду, яке відбувалось в режимі відеоконференції, представник Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції державний виконавець Сандулеса М.О. апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених у ній. Додатково вказала, що нею в повному об`ємі було виконано клопотання ОСОБА_1 від 22 травня 2020 року, а 05 червня 2020 року йому було направлено відповідь на його звернення із відповідною інформацією, яку він просив встановити. Ухвалу суду вважає незаконною та необґрунтованою, а тому просить її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення державного виконавця Сандулеси М.О., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що державний виконавець не розглянув клопотання стягувача про витребування відповідної інформації та не прийняв рішення по суті розгляду даного клопотання, а тому такі дії свідчать про неправомірність бездіяльності державного виконавця, яка полягає у не розгляді клопотання стягувача. Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що перераховані в заяві вимоги стягувача до державного виконавця в частині зобов`язання звернутись до відповідних органів для з`ясування інформації про прийняття спадщини боржником після смерті його батька та встановлення спадкового майна, законом визначені як право, а не його обов`язок. Однак, повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що на виконанні Новоселицького РВ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 307 020 грн боргу, 214 299,96 грн пені та 5 236,19 грн судового збору (а.с. 69).

Також встановлено, що 22 травня 2020 року стягувач ОСОБА_1 з метою виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованості звернувся до Новоселицького РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ) із клопотанням, в якому просив державного виконавця звернутись до відповідних органів РАЦС та/або органів місцевого самоврядування для підтвердження факту смерті ОСОБА_4 ; звернутись до відповідних органів міграційної служби та/або органів місцевого самоврядування для встановлення того, чи був зареєстрований боржник ОСОБА_2 із покійним батьком ОСОБА_4 на час смерті останнього; звернутись до відповідних органів нотаріату для встановлення того, чи заводилась після смерті ОСОБА_4 спадкова справа та кола осіб, які прийняли спадщину після його смерті; звернутись до відповідних органів реєстрації прав власності на нерухоме майно та/або органів місцевого самоврядування для встановлення факту належності покійному ОСОБА_4 нерухомого майна, а також для встановлення того, на підставі яких правовстановлюючих документів покійному таке майно належало, зокрема разом із іншими особами (зареєстроване на ім`я інших осіб), як частка у спільному майні, зокрема в шлюбі з дружиною, а також частка в колгоспному дворі; встановити, чи був покійний ОСОБА_4 членом колгоспного двору та про осіб, які були членами даного колгоспного двору разом із покійним (а.с.77).

Не одержавши відповіді на дане клопотання, а також вважаючи, що такими діями державного виконавця його права порушені, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця (а.с.73-74).

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно роз`яснень абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02. 2014 року, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК (в редакції 2004 року), за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Крім того, ст. 450 ЦПК України встановлено, що скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Частиною другою цієї статті передбачено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення судом першої інстанції державного виконавця Новоселицького РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ) Сандулеси М.О. чи власне представника органу ДВС, у зв`язку з чим державний виконавець був позбавлений права надати свої пояснення та заперечення по суті скарги.

Визнаючи неправомірною бездіяльність державного виконавця Сандулеси М.О. щодо нерозгляду клопотання ОСОБА_1 , не повідомленої належним чином про розгляд даної скарги, суд першої інстанції вищезазначені норми процесуального права не врахував. А тому, розглянувши справу без участі державного виконавця, на думку колегії суддів, прийшов до передчасного висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктами 3, 4 частини 3 статті 376 ЦПК України встановлено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на вищезазначене, ухвала суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний розглядати в установлені строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

З долучених державним виконавцем Сандулесою М.О. до апеляційної скарги матеріалів виконавчого провадження вбачається, що на виконання заяви стягувача від 22 травня 2020 року, яка була одержана органом виконавчої служби 27 травня 2020 року, старшим державним виконавцем Сандулесою М.О. було направлено запити до відповідних установ для отримання інформації, яку просив витребувати стягувач.

Зокрема, нею одразу після отримання клопотання ОСОБА_1 було направлено запити та отримано відповідну інформацію до:

- Ізяславської державної нотаріальної контори для встановлення того, чи заводилась після смерті ОСОБА_4 спадкова справа та кола осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 (а.с.109-110);

- Пенсійного фонду України про наявність у ОСОБА_2 пенсії (а.с.111);

- Мамалигівської сільської ради - для встановлення того, чи був зареєстрований боржник ОСОБА_2 із покійним батьком ОСОБА_4 на час смерті останнього (а.с. 119, 121);

- Управління державної міграційної служби в Чернівецькій області про наявність чи відсутність у ОСОБА_2 закордонного паспорту та інформацію про перетин ним кордону (а.с.120, 123);

- до органів реєстрації прав власності на рухоме та нерухоме майно про належність ОСОБА_2 рухомого та нерухомого майна (а.с. 122,126).

Також апеляційним судом встановлено, що після отримання відповідної інформації, яку витребовував державний виконавець, 05 червня 2020 року ОСОБА_1 державним виконавцем Сандулесою М.О. було направлено відповідь на його заяву від 22 травня 2020 року, що підтверджується листом №9884 від 05 червня 2020 року та журналом реєстрації вихідної кореспонденції (а.с. 115-117, 118).

Дана відповідь була направлена ОСОБА_1 на зазначену ним адресу простою поштовою кореспонденцією, що не суперечить ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, державний виконавець Новоселицького РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ) Сандулеса М.О. виконала клопотання ОСОБА_1 від 22 травня 2020 року, в повній мірі витребувала запитувану ним інформацію, а тому висновок суду першої інстанції про визнання її дій щодо нерозгляду даного клопотання бездіяльністю є необґрунтованим.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання державного виконавця звернутись до відповідних органів для отримання інформації, оскільки перераховані в заяві вимоги стягувача до державного виконавця в частині зобов`язання звернутись в зазначені у клопотанні та скарзі органи для з`ясування інформації про прийняття спадщини боржником після смерті його батька та встановлення спадкового майна, є правом, а не обов`язком державного виконавця.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Сандулеси М.О., яка полягає у не розгляді клопотання стягувача від 22 травня 2020 року та зобов`язання державного виконавця усунути порушення шляхом розгляду по суті клопотання не може залишатися в силі, а тому підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу начальника Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 вересня 2020 року в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Сандулеси Марини Олексіївни, яка полягає у не розгляді клопотання стягувача від 22 травня 2020 року та зобов`язання державного виконавця усунути порушення шляхом розгляду по суті клопотання скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Сандулеси Марини Олексіївни та зобов`язання державного виконавця усунути порушення шляхом розгляду по суті клопотання відмовити.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року.