ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року

м.Суми

Справа №582/1167/19

Номер провадження 22-ц/816/663/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 27 листопада 2019 року в складі судді Петен Я.Л., постановлене у смт Недригайлів Сумської області, повне рішення виготовлене 02 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подала позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про захист прав споживача шляхом визнання договору недійсним.

Свої вимоги мотивувала тим, що 03 вересня 2016 року сторони уклали договір №AG-8092-L, предметом якого є організація роботи з виготовлення і передачі у власність позивачці ПВХ конструкцій вартістю 12820 грн, які були оплачені нею повністю. Стверджує, що за умовами договору відповідач мав також встановити виготовлені конструкції.

Вважаючи, що даний договір укладений внаслідок введення її в оману, зокрема щодо пунктів 3.8, 7.2 та 7.4 цього договору, а також через несправедливість зазначених умов у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просила суд визнати вказаний договір недійсним та застосувати наслідки його недійсності шляхом повернення перерахованих нею на виконання договору грошових коштів у розмірі 12820 грн.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 27 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, просила скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не врахував, що обґрунтування позовної заяви, крім іншого, також стосуються порядку розрахунку за договором. Вважає, що суд безпідставно залучив ОСОБА_3 як третю особу, діяв по відношенню до позивачки упереджено, абсолютно ігноруючи обґрунтування позову. Наполягає на тому, що в момент підписання договору вона була поставлена в невигідне, таке, що порушує її права, становище, вважає, що ОСОБА_2 навмисно ввів її в оману щодо обставин, які мають істотне значення (прав та обов`язків сторін) для виконання умов договору (в частині обґрунтування ціни договору, порядку розрахунків, функції ФОП ОСОБА_3 та змісту зобов`язань відповідача).

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 зазначив, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, правових підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

ОСОБА_3 письмового відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 вересня 2016 між позивачем, ОСОБА_1 (замовник), та відповідачем, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець), було укладено договір за № AG-8092-L, предметом якого є організація роботи з виготовлення і передачі у власність позивача ПВХ конструкцій вартістю 12820 грн, з яких 5131 грн - власні кошти замовника, 7689 грн - кредитні кошти (а.с. 13-14).

Вказаний договір укладений сторонами у письмовій формі.

Згідно п.п. 1.1, 1.2 договору замовник замовляє, а виконавець організовує роботу по виготовленню та передачі ПВХ конструкцій замовнику за розцінками виконавця. Замовник зобов`язаний оплатити і прийняти готові вироби згідно умов договору. Відповідно до пунктів 1.4 - 1.8 цього договору сторони погодили характеристики виробів.

Замовник зобов`язується оплатити вартість виробів, що складає 12820 грн, після чого виконавець зобов`язується передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з моменту укладення цього договору. Зобов`язання виконавця до даному договору вважаються виконаними у повному обсязі після підписання замовником акту прийому - передачі виробів (п.п. 3.1, 3.2, 3.9 договору).

Цей договір починає діяти з дня його підписання до повного виконання сторонами усіх зобов`язань (п. 3.12 договору).

30 жовтня 2016 року ПВХ вироби, відповідно до умов договору, були виготовлені та передані позивачу особисто по місцю її проживання, про що свідчить акт прийому-передачі, підписаний сторонами (а.с. 19).

Тобто сторони виконали свої зобов`язання за договором: позивачка оплатила вартість виготовлених та поставлених їй виробів у сумі 12820 грн, а відповідач виготовив та поставив позивачці обумовлені у договорі вироби, що не заперечується сторонами.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела належними допустимими доказами своїх тверджень про навмисне введення її в оману відповідачем щодо обставин, які мають істотне значення, та вчинення нею правочину під впливом обману, а також несправедливості умов договору у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до пункту 3.8 договору для виконання умов договору замовник зобов`язується надати доступ до отворів та джерела електроенергії. Виконавець не несе відповідальності за пошкодження відкосів та прилеглих частин стін (п. 7.2). Виконавець не виконує оздоблювальних робіт (штукатурка, пристрій укосів і т.п.) (п. 7.4).

Зі змісту зазначених умов договору не вбачається обов`язку відповідача щодо здійснення монтажу та установки виробів після їх виготовлення та доставки, як і не вбачається такого обов`язку у інших умовах договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до положень частин другої та третьої цієї статті, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України.

Отже, вказані норми цивільного права свідчать про те, що правочин може бути визнано недійсним, якщо волевиявлення учасника правочину не є вільним, не відповідає його внутрішній волі.

Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша стаття 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

За положеннями ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов договору визначений частиною третьою цієї статті та не є вичерпним.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Обравши способом захисту своїх прав визнання укладеного сторонами договору недійсним з підстав передбачених статтею 230 ЦК України та статтями 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачка зобов`язана довести правові та фактичні підстави своїх позовних вимог.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними оспорюваного договору підряду, правильно застосував положення статей 203, 215 ЦК України та статей 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , підписуючи договір №AG-8092-L від 03 вересня 2016 року підтвердила, що їй у повній мірі надана інформація про товар, умови оплати і доставки, договір нею уважно прочитано та добровільно підписано без будь-якого примусу, з повним розумінням його змісту (а.с. 14).

Під час укладення оспорюваного договору сторони в порядку статті 638 ЦК України узгодили всі істотні умови даного правочину та погодилися з ними.

Позивач була ознайомлена та погодилася із запропонованими відповідачем умовами договору. Сторони застережень до договору не висловлювали, підписи позивачки в договорі свідчать про її згоду на укладення договору саме на тих умовах, які в ньому зазначені, що спростовує доводи про ненадання їй інформації, як споживачу послуг, про предмет договору та обсяг зобов`язань сторін.

Уклавши договір, сторони виконували його умови.

Отже, матеріали справи та встановлені судом обставини не дають підстав вважати, що дії відповідача при укладанні спірного договору суперечили волевиявленню позивачки, а також про наявність у таких діях умислу з боку відповідача, який був спрямований на введення споживача в оману.

Матеріали справи не містять доказів на спростування презумпції правомірності правочину у цілому, зокрема не спростовано, що під час укладення договору позивачка діяла свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодилась з його умовами, визначивши, при цьому характер правочину і всі його істотні умови.

Факт підписання договору сторонами не оспорювався.

З огляду на встановлені обставини суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , з яким погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги аналогічні за своїм змістом доводам позовної заяви, належним чином оцінені та розглянуті місцевим судом, не знайшли свого підтвердження і у суді апеляційної інстанції.

Твердження апеляційної скарги про вчинення позивачкою правочину під впливом обману відхиляються апеляційним судом за їх необґрунтованістю, оскільки позивачка не довела, що діяла під впливом обману, і, що відповідач мав умисел на введення її в оману щодо обставин договору, які мають істотне значення.

Порушення прав, встановлених Законом України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 також не довела як у місцевому суді, так і у суді апеляційної інстанції.

З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування чи зміну оскаржуваного рішення.

Рішення суду першої інстанції у цій справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, їх зміст і мотиви, в тому числі щодо правової оцінки доводів позивачки та доказів, на які вона посилалася на підтвердження своїх вимог, відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установивши, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишає без задоволення, рішення суду без змін.

З огляду на положення ст.ст. 19, 274, 389 ЦПК України справа є малозначною, а тому постанова апеляційного суду оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 27 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук