ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/293/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/2404/18 Категорія: 311000000 Соколишина Л.Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргуКомунального некомерційного підприємства «Черкаська центральна районна лікарня» Черкаської районної ради на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 листопада 2019 року (повний текст складено 22.11.2019) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Черкаська центральна районна лікарня» Черкаської районної ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Управління Держпраці у Черкаській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про визнання недійсним акту проведення повторного розслідування нещасного випадку, зобов`язання скласти акт, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом.

В обґрунтування якого вказувала, що вона працювала сестрою (палатною) в акушерсько-гінекологічному відділенні Черкаської центральної районної лікарні та з нею під час виконання трудових обов`язків трапився нещасний випадок, який відповідач усіляко намагається приховати.

Вказує, що 08 червня 2017 року вона подала відповідачу заяву про те, що вона отримала травму на робочому місці 03.06.2017 року в 00 год. 30 хв., впавши зі стільця та вдарившись головою об підлогу, після чого наказом Черкаської центральної районної лікарні від 09.06.2017 року №101-сл була утворена комісія з розслідування нещасного випадку з позивачем. Утворена комісія, в порушення вимог Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1232, провела розслідування нещасного випадку з ОСОБА_1 , та визнала нещасний випадок таким, що не пов`язаний з виробництвом.

Позивач оскаржила протиправну бездіяльність відповідача до Управління Держпраці у Черкаській області. Наказом Управління Держпраці у Черкаській області від 17.08.2017 №46-АГ Про розгляд звернення головному державному інспектору ОСОБА_2 наказано в термін до 19.08.2017 видати головному лікарю Черкаської центральної районної лікарні обов`язків до виконання припис за формою Н-9 щодо необхідності проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався 03.06.2017 з позивачем у відповідності до вимог Порядку.

09 серпня 2018 року, позивач отримала копію Акту проведення повторного розслідування нещасного випадку та після ознайомлення з ним вважає його незаконним і необґрунтованим та таким, що містить недостовірну інформацію.

Зазначає, що за фактичними матеріалами розслідування відсутні обставини, за якими нещасний випадок із позивачем може бути визнаний таким, що не пов`язаний з виробництвом. Поведінка відповідача свідчить про те, що Черкаська центральна районна лікарня фактично неправомірно відмовляється складати акт за формою Н-1, чим порушує трудові права позивача.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати неправомірною відмову Черкаської центральної районної лікарні скласти акти за формою Н-5 та Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_1 , 03 червня 2017 року, о 00 год. 30 хв.;

- визнати недійсним акт (форма Н-5) проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв. у акушерсько-гінекологічному відділенні Черкаської центральної районної лікарні, затверджений 01.08.2018 року головним лікарем Черкаської ЦРЛ ОСОБА_3 , відповідно до висновку комісії якого, нещасний випадок за заявою ОСОБА_1 від 08.06.2017 не визнано таким, що пов`язаний з виробництвом, оскільки комісією не було встановлено факту підтвердження отримання травми під час виконання нею трудових обов`язків та нещасний випадок не підпадає під перелік обставин, визначених у пункті 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року №1232;

- зобов`язати Черкаську центральну районну лікарню скласти акти за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв., та за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що стався з ОСОБА_1 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 14 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано акт (Форма Н-5) проведення повторного розслідування нещасного випадку від 31 липня 2018 року, що стався 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв. у акушерському відділенні Черкаської центральної районної лікарні, який затверджений 01 серпня 2018 року головним лікарем Гуськовим ОСОБА_4

Зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство «Черкаська центральна районна лікарня» Черкаської районної ради, повторно провести розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв. у акушерсько-гінекологічному відділенні Черкаської центральної районної лікарні з ОСОБА_1 .

У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при повторному розслідуванні нещасного випадку не було дотримано Порядок №1232, оскільки комісія не врахувала пояснення позивача та ймовірного свідка ОСОБА_5 , та не з`ясувала обставини та причини настання даного випадку.

Зазначено, що спеціальним суб`єктом щодо встановлення факту пов`язаності нещасного випадку з виробництвом є комісія, у зв`язку з чим останній не може бути встановлений в судовому порядку, так як законом визначено порядок установлення факту нещасного випадку на виробництві, і відповідно суд не може зобов`язати Черкаську центральну районну лікарню скласти акти за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв., та за формою Н-1 про нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом, що стався з ОСОБА_1 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв., тому в цій частині позовних вимог, на думку суду першої інстанції, необхідно відмовити.

Судом першої інстанції зазначено, що, враховуючи те, що в ході розгляду справи судом встановлено, що акт форми Н-5 від 31 липня 2018 року про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений за фактом отримання травми на робочому місці 03 червня 2017 року 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 є протиправним, суд вважав за необхідне зобов`язати КНП «Черкаська ЦРЛ» повторно провести розслідування за фактом нещасного випадку що стався 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв. у акушерському гінекологічному відділенні Черкаської ЦРЛ з ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі КНП «Черкаська ЦРЛ» вказувало, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, а тому просило його змінити, скасувавши в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України «Про охорону праці» та Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою кабінету Міністрів від 30.11.2011 №1232.

Законодавством надані повноваження та визначені відповідні органи для вирішення спірних правовідносин і сам рішення цих органів можуть бути оскаржені в суді. Натомість можливість оскарження в судовому порядку акту проведення розслідування нещасного випадку на виробництві, визнання його протиправним і скасування законодавством не передбачено, суд може встановити факт нещасного випадку і в такому разі розслідування нещасного випадку буде проводитись на підставі рішення суду спеціально уповноваженим державним органом.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Судова колегія, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач працювала сестрою медичною (палатною) в акушерсько-гінекологічному відділенні Черкаської центральної районної лікарні з 24 липня 2014 року по 30 червня 2017 року, що підтверджується копією трудової книжки.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначила про те, що перебуваючи на робочому місці 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв., встаючи зі стільця, у останнього відламалася спинка із сидінням і вона впала назад, при цьому забилась потилицею об підлогу. У цей момент біля позивача сиділа санітарка ОСОБА_5 , після падіння вона надала їй першу допомогу та приклала лід до ушкодженого місця.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

08 червня 2017 року позивач звернулася із заявою до Черкаської центральної районної лікарні, в якій просила провести службове розслідування з приводу травми, яку вона отримала на робочому місці 03 червня 2017 року.

09 червня 2017 року Черкаська центральна районна лікарня прийняла наказ №101-сл про утворення комісії з розслідування нещасного випадку з позивачем. Цього ж дня, посадові особи відповідача передали дану інформацію до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Черкаському районі.

У період з 09 червня 2017 року по 04 липня 2017 року Черкаська центральна районна лікарня провела розслідування нещасного випадку, що стався в акушерсько-гінекологічному відділенні Черкаської центральної районної лікарні з позивачем.

За результатами розслідування нещасного випадку, що стався 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв. в акушерсько-гінекологічному відділенні Черкаської центральної районної лікарні з позивачем, складений акт від 04 липня 2017 року за формою Н-5. Відповідно до акту, комісія дійшла висновку, що нещасний випадок, який стався з медсестрою медичною (палатною) ОСОБА_1 Черкаської центральної районної лікарні, не визначено таким, що пов`язаний з виробництвом, оскільки комісією не було встановлено факту підтвердження отримання травми під час виконання нею трудових обов`язків. Таким чином, комісія дійшла висновку, що вказаний нещасний випадок не підпадає під перелік обставин пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232.

Не погоджуючись з указаним актом від 04 липня 2017 року позивач звернулася 07 серпня 2017 року зі скаргою до Управління Держпраці у Черкаській області, в якій просила вжити заходів, передбачених пунктами 33, 34 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232.

18 серпня 2017 року Управлінням Держпраці у Черкаській області винесено припис №018-01, відповідно до якого на підставі статей 22, 39 Закону України «Про охорону праці», а також у зв`язку з надходженням скарги від 07 серпня 2017 року щодо відмови роботодавця визнати випадок пов`язаний з виробництвом, відповідно до вимог пункту 34 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві запропоновано позивачеві провести повторне (додаткове) розслідування нещасного випадку, визнати чи не визнати нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом, скласти акт за формою Н-5 (у разі визнання його таким, що пов`язаний з виробництвом), затвердити (переглянути) акт за формою Н-1, встановити причини нещасного випадку, осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам, усунути порушення в оформленні актів, привести їх у відповідність з вимогами зазначеного Порядку (у разі уточнення діагнозу, встановлення нових обставин або отримання уточнених висновків чи свідчень щодо обставин нещасного випадку).

09 липня 2018 року наказом Черкаської центральної районної лікарні №104-сл було повторно утворено комісію з розслідування нещасного випадку.

Комісія з розслідування нещасного випадку направила рекомендованими листами з повідомленнями письмові запрошення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 для участі в засіданні комісії та надання відповідних пояснень. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 дані листи не отримали.

Судом першої інстанції встановлено, що причиною неотримання листів стало те, що позивач та свідок за адресами на які відправлялися листи не проживають, а тому, як наслідок, участі у засіданні комісії вони не приймали і не надавали відповідних пояснень.

31 липня 2018 року комісія з розслідування нещасного випадку склала акт за формою Н-5 проведення повторно розслідування нещасного випадку, відповідно до якого нещасний випадок не підпадає під перелік обставин, визначених у пункті 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232.

При цьому, страховий експерт з охорони праці Черкаського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області ОСОБА_6 .В., який був включений до складу комісії з повторного розслідування нещасного випадку який трапився з ОСОБА_1 виклав окрему думку, в якій зазначив, що вивчивши пояснювальні записки молодшої сестри ОСОБА_5 , сестри медичної (палатної) ОСОБА_7 та протокол опитування молодшої сестри ОСОБА_5 , які містяться в матеріалах справи, є підстави вважати, що нещасний випадок з ОСОБА_1 міг мати місце.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначено Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1232.

Згідно положень пункту 7 Порядку, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.

Відповідно до пункту 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення, зокрема, з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, а також вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. У разі, коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.

Згідно з пунктом 15 Порядку, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, серед іншого, виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов`язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця.

Відповідно до інформації наданої Черкаською центральної районною лікарнею про ступінь тяжкості та давності травми ОСОБА_1 від 20.06.2017 року, позивачу постановлено наступний діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забій м`яких тканин потиличної ділянки голови, дана травма відноситься до категорії легких (а.с. 53 зворот).

Також підтверджено, що ОСОБА_1 05 червня 2017 року обслуговувалась бригадою швидкої медичної допомоги з діагнозом гіпертензивний криз ускладнений АТ 180/100 гострою гіпертензивною енцефолопатією.

06 червня 2017 року позивач зверталась до лікаря-невролога поліклініки Черкаської ЦРЛ, та цього ж дня була госпіталізована до неврологічного відділення Черкаської ЦРЛ по направленню з поліклініки.

У Акті складеному 31.07.2018 року за формою Н-5 зазначено, що відповідно до графіку змінності 02 червня 2017 року о 09 год 00 хв ОСОБА_1 прийняла зміну в сестри медичної ОСОБА_8 без скарг і зауважень та заступила на добове чергування у акушерсько-гінекологічному відділенні Черкаської ЦРЛ.

03.06.2017 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 здала зміну сестрі медичній відділення ОСОБА_7 без зауважень. Зі слів сестри медичної ОСОБА_7 загальний стан ОСОБА_1 був задовільний, візуально ніяких ушкоджень вона не помітила, але під час розмови ОСОБА_1 повідомила, що в неї болить голова. При передачі зміни молодшої медичної сестри ОСОБА_5 молодшій медичній сестрі ОСОБА_9 зауважень до стану обладнання у відділенні не було.

06.06.2017 року о 09 год 00 хв. ОСОБА_1 мала заступити на добове чергування у акушерсько-гінекологічне відділення, але до роботи не стала. 06.06.2017 року о 11 год. 00 хв., ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на погіршення самопочуття до лікаря-невролога поліклініки Черкаської ЦРЛ ОСОБА_10 , якою після огляду була направлена на госпіталізацію до неврологічного відділення Черкаської ЦРЛ з метою уточнення діагнозу та рекомендовано зробити комп`ютерну томографію головного мозку в Черкаській міській лікарні №3. 06.06.2017 року потерпіла була госпіталізована до неврологічного відділення Черкаської ЦРЛ.

19.06.2017 року ОСОБА_1 була виписана з неврологічного відділення Черкаської ЦРЛ на амбулаторне лікування.

В акті також зазначено, що відомості про осіб, які були свідками нещасного випадку не встановлено.

Однак, висновки комісії щодо відсутності свідків спростовуються пояснювальною запискою ОСОБА_5 та протоколом опитування свідка ОСОБА_5 , в яких остання пояснила, що була свідком при падінні медсестри ОСОБА_1 з стільця на посту у відділенні, який поламався (відпала від ніжок спинка з сідушкою). При падінні ОСОБА_1 вдарилася головою об підлогу.

Крім того, судом першої інстанції в судовому засіданні вказану особу допитано, як свідка, та яка пояснила суду наступне.

Вказала, що вона працювала в Черкаській ЦРЛ молодшою медичною сестрою. З 02 на 03 червня 2017 року вона заступила на зміну. 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_1 сиділа за столом і заповнювала документи, так як перед цим поступила хвора і їй зробили відповідні процедури. Вона сиділа поруч, так як присіла відпочити після прибирання. Встаючи зі стільця, в якого у той момент виломилася спинка, ОСОБА_1 впала головою назад і вдарилася об підлогу. Вона допомогла їй встати і посадила її, а сама побігла по лід, щоб прикласти до голови. Це відбулося миттєво. До 20 хвилин ОСОБА_1 сиділа схилившись і трималася за голову, а також пила таблетки від головного болю. Вона пропонувала викликати лікаря, однак ОСОБА_1 вирішила не викликати, вважаючи, що лікар приймає роди. Вранці 03 червня 2017 року, передаючи зміну ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , вона повідомила їм про дану пригоду і попросила, щоб вони повідомили сестру хазяйку про пошкоджений стілець. Керівництву лікарні було все відомо, так як 06 червня 2017 року на наступній зміні заввіділенням ОСОБА_13 запитував у неї, як все сталося і вона йому про все розповіла. На засідання комісії повторного розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 , вона дійсно не з`являлася, однак нікому не говорила, що повторно з`являтися не буде.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_14 03 червня 2017 року, допущено з порушенням пункту 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, не з`ясовано обставини і причини нещасного випадку, не враховано пояснення позивача та ймовірного свідка ОСОБА_5 , що було підставою для визнання акту за формою Н-5 протиправним та його скасування.

Колегія суддів вважає, що наданими позивачем доказами підтверджено, що травму ОСОБА_1 отримала в робочий час, під час перебування на робочому місці, при виконанні трудових обов`язків в інтересах лікарні.

Відповідно до Порядку у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний із виробництвом, комісія зобов`язана скласти у п`яти примірниках акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1.

У своєму рішенні суд першої інстанції вказав, що спеціальним суб`єктом щодо встановлення факту пов`язаності чи не пов`язаності нещасного випадку з виробництвом є комісія, у зв`язку з чим останній не може бути встановлений в судовому порядку, так як законом визначено порядок установлення факту нещасного випадку на виробництві, і відповідно суд не може зобов`язати Черкаську центральну районну лікарню скласти акти за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв., та за формою Н-1 про нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом, що стався з ОСОБА_1 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв.

Колегія суддів, не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-яким не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статей 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», пункту 10 Порядку, роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов`язана з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.

У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, зі змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України в постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-29цс13, від 08 серпня 2019 року у справі №242/5460/16-ц.

Колегією суддів установлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зводяться до оспорювання рішення комісії з розслідування нещасного випадку, яке міститься в затвердженому акті за формою Н-5, складеному за наслідками повторного розслідування нещасного випадку, що трапився з потерпілою в червні 2017 року, та зобов`язання роботодавця скласти акт за формою Н-1, і такі вимоги підлягають розгляду в суді в порядку цивільного судочинства.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 не ставила вимог про визнання нещасного випадку, який з нею стався таким, що пов`язаний з виробництвом, однак вказане вбачається із суті заявленої вимоги про зобов`язання відповідача скласти акти за формою Н-5 та Н-1.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Дослідивши положення Закону України «Про охорону праці», Порядку, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами, колегія суддів доходить висновку, про те, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 , є таким, що пов`язаний із виробництвом, а тому є підстави для задоволення її позовних вимог.

Згідно з положенням підпункту 1 пункту 15 Порядку, нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні.

Отже, колегією суддів установлено, що 03 червня 2017 року о 00 годині 30 хвилин медична сестра ОСОБА_1 знаходилась у акушерсько-гінекологічному відділені лікарні на своєму робочому місці та виконувала трудові обов`язки та при їх виконанні отримала виробничу травму, яка підтверджується, як показаннями свідка, так і інформацією про отриманні ушкодження, поясненнями лікарів, а також її тривалим перебуванням на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 06 червня до 19 червня 2017 року.

Аргументи апеляційної скарги, що законодавством не передбачено можливість оскарження в судовому порядку акту проведення розслідування нещасного випадку на виробництві, визнання його протиправним і скасування є такими, що не ґрунтуються на законі.

Виходячи із встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення підлягає до часткового скасування, позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 2 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Черкаська центральна районна лікарня» Черкаської районної ради задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 листопада 2019 року скасувати в частині зобов`язання Комунального некомерційного підприємства «Черкаська центральна районна лікарня» Черкаської районної ради, повторно провести розслідування за фактом нещасного випадку, що стався 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв. у акушерсько-гінекологічному відділенні Черкаської центральної районної лікарні з ОСОБА_1 та в частині відмови зобов`язати Черкаську центральну районну лікарню скласти акти за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв., та за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що стався з ОСОБА_1 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 03 червня 2017 року о близько 00 год. 30 хв. у акушерсько-гінекологічному відділенні Черкаської центральної районної лікарні, таким, що пов`язаний з виробництвом.

Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Черкаська центральна районна лікарня» Черкаської районної ради скласти та видати акт розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 03 червня 2017 року близько 00 год. 30 хв. за формою Н-5 та акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, який стався з ОСОБА_1 03 червня 2017 року під час виконання нею трудових обов`язківу акушерсько-гінекологічному відділенні Черкаської центральної районної лікарні.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 березня 2020 року.

Судді: Б.Б. Вініченко

О.М. Новіков

С.І. Бондаренко