Справа № 824/8/2020 Головуючий 1 інстанція - Савченко С.І.
Проваження № 22-вк/824/43/2020
10 березня 2020 року м.Київ
Київський апеляційний суд у складі: головуючого судді Савченка С.І., за участю секретаря Вергелес О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 травня 2018 року у третейській справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,-
Вказував, що 11 жовтня2018 року ПАТ «УкрСиббанк»за договором факторингу відступив ТОВ «Фінансова компанія «Укфінстандарт» право вимоги за кредитним договором з ОСОБА_2 . В цей же день 11 жовтня 2018 року аналогічний договір про відступлення прав вимоги був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Укфінстандарт» і ТОВ «Фінанс Консалтінг Захід», яке у свою чергу 30 жовтня 2019 року відступило йому право вимоги за кредитним договором. Посилаючись на набуття за договором про відступлення прав вимоги від 30 жовтня 2019 року статусу нового кредитора, просив видати виконавчий лист на примусове виконання вказаного рішення третейського суду.
Заявник ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки 26 лютого 2020 року, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив.
Решта учасників справи належно повідомлені про час її розгляду, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили.
Відповідно до ч.1 ст.485 ЦПК України заява про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається суддею одноособово в судовому засіданні з повідомленням сторін, неявка сторін, належним чином повідомлених, не перешкоджає судовому розгляду заяви.
З огляду на приписи закону, суд прийшов до висновку, що неявка учасників не перешкоджає судовому розгляду заяви.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 травня 2018 року не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.483 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.
Згідно ч.3 ст.485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених ст.486 цього Кодексу.
Згідно приписів п.2 ч.1 ст.486 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.
За результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа або про відмову у видачі виконавчого листа(ст.487 ЦПК України).
Рішенням Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 травня 2018 рокуу складі третейського судді Шепеля Т.П. у третейській справі № 28/2018/19.0-7.4 позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено в повному обсязі, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббаннк» борг за кредитним договором у розмірі 46981,33 грн., відшкодування витрат зі сплати третейського збору в розмірі 800 грн., а всього 47781,33 грн.

Заявник ОСОБА_1 на підставі договору відступлення права вимоги № 30-10/1 від30 жовтня 2019 року як новий кредитор набув права вимоги за вказаним вище кредитним договором № 0, укладеним 06 листопада 2017 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку,

- 3 -

передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості надання кредитів фізичним особам для власних потреб врегульовані Законом України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно вказаного закону споживачем є - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит (п.9 ч.1 ст.1 Закону), а споживчим кредитом є грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.11 ч.1 ст.1 Закону).

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що кредитнийдоговір, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з її підприємницькою чи професійною діяльністю, або виконанням обов`язків найманого працівника, є споживчим, а відтак правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, не можуть бути предметом третейського розгляду відповідно до приписів п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейської угоди чи застереження в договорі.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 755/11648/15-ц, де Велика Палата вказала, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду.

Аналогічні правові висновки щодо неможливості розгляду третейським судом спорів у справах щодо надання та повернення спожичого кредиту сформовані у ряді постанов Верховного Суду України, зокрема: від 20 червня 2015 року у справі № 6-64цс15 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1716цс15.

За таких обставин з урахуванням того, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 травня 2018 року.

Керуючись ст.ст.259, 260, 263, 483, 486, 487 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно

- 4 -

діючого третейського суду при Торгово-промисловій палаті України від 14 травня 2018 року 27 серпня 2018 року у третейській справі № 28/2018/19.0-7.4 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної ухвали суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Головуючий С.І.Савченко