Справа №949/1099/20
У Х В А Л А

про залишення без руху

28 вересня 2020 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про незаконне звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить прийняти позовну заяву до розгляду, визнати незаконними дії відповідача щодо безпідставного його звільнення за п.3 ст.36 КЗпП та стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 листопада 2018 року по 12 травня 2020 року.

Дослідивши позовну заяву суд приходить до висновку, про необхідність залишення її без руху з наступних підстав.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.4 ст.175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Позивачем ОСОБА_1 при подачі позову судовий збір не сплачено. У позовній заяві він вказав підставу звільнення від сплати судового збору п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", оскільки на його думку під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII з пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" виключено слова" за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин".

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, яка затверджена наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу не включається до фонду оплати праці підприємства.

Тобто, відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 01.01.2019 року № 2628-VIII), позивач звільнений від сплати судового збору, лише щодо позовних вимог про стягнення збереженої заробітної плати.

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", стягнення заробітної плати, про що зазначається в пункті 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір", не є тотожним стягненню середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.1 ст.417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Тобто, у справах про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачі від сплати судового збору не звільняються.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 липня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2197 гривень.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову.

Проте, оскільки позивач в порушення зазначеної вище вимоги, ціну позову не визначив, тому судовий збір за подання до суду даного позову в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу вимог складає 840,80 грн.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14 листопада 2018 року по 12 травня 2020 року, позивач не надав розрахунок середнього заробітку, довідки про середньомісячну та середньоденну заробітну плату для підтвердження розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При цьому, у разі їх відсутності у відповідача, чи неможливості самостійно надати ці докази, не подав відповідного клопотання про їх витребування у відповідача.

Крім того, статтями 233, 234 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

У позовній заяві, а також у заявах адресованих ФОП ОСОБА_2 від 10 жовтня 2019 року та Головному управлінню Держпраці у Київській області від 01 листопада 2019 року позивач зазначив, що його трудова книжка надійшла на його адресу.

Проте, позивачем під час звернення до суду з позовом про поновлення його на роботі та стягнення з відповідача ФОП ОСОБА_2 на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14 листопада 2018 року по 12 травня 2020 року, не наведені причини поважності пропуску строку звернення до суду зазначеного в ст.233 КЗпП України та підстави для його поновлення.

Крім того, позивачем в порушення ст. 175 ЦПК України, не вказано відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; не зазначив в позові про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; не надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; не надав підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Зважаючи на зазначені недоліки позовної заяви її необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення, шляхом надання належним чином оформленої позовної заяви та долученням копій доказів на обгрунтування своїх вимог, а в разі неможливості їх подання клопотання про їх витребування, що підтверджують обставини викладені в позовній заяві. Також позивачу необхідно надати квитанцію про сплату судового збору та навести причини поважності пропуску строку звернення до суду, зазначеного в ст.233 КЗпП України та підстави для його поновлення.

Згідно з ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про незаконне звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення цієї ухвали,

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/1706

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя:підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.