ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Київ

Унікальний номер 761/10909/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 ,

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухваленого 23 вересня 2019 року в приміщенні суду під головуванням судді Макаренко І.О., ё

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ «Укргазвидобування» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що наказом №40-к від 11.02.2019 він був звільнений з посади начальника механіко - енергетичного управління - головного механіка в Акціонерному товаристві «Укргазвидобування» згідно з п.3 ст.40 КЗпП, у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку. Наказ про звільнення вважає незаконним, неправомірним, таким що спричинив грубе порушення прав та законних інтересів позивача, а причини звільнення такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

З огляду на викладене, просив визнати неправомірним його звільнення та скасувати наказ про звільнення №40 - к від 11 лютого 2019 року; поновити його на посаді начальника механіко - енергетичного управління - головного механіка в Акціонерному товаристві «Укргазвидобування»; зобов`язати АТ «Укргазвидобування» здійснити йому виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 12 лютого 2019 року по 12 березня 2019 року у розмірі 31 124,28 грн., зобов`язавши при цьому відповідача сплатити всі обов`язкові платежі та податки.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, зокрема, що суд першої інстанції проігнорував те, що його звільнення відбулося з грубим порушенням трудового законодавства, оскільки за п. 3 ст. 40 КЗпП України, звільнення працівник допускається лише за наявності його вини, в той час, як в наказах № 27-к та № 28-к про оголошення доган та в наказі № 40 від 11.02.2019 про його звільнення не вказано, який саме пункт правил внутрішнього розпорядку було ним порушено, в чому полягає тяжкість вчиненого проступку, яку шкоду заподіяно ним. Не врахований також його стаж роботи перед притягненням до відповідальності, не в повній мірі вивчені обставини, за яких вчинено проступок, що у свою чергу теж суперечить вимогам ч. 3 ст. 149 КЗпП України.

Вважає, що формулювання підстав звільнення в резолютивній частині наказу «за систематичне невиконання без поважний причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором», не відповідає формулюванню підстав описової частини, зокрема « був відсутній на робочому місці без поважних підстав (в загальній кількості 10 год. 17 хв.»).

Вважає, що наказ про його звільнення від 11 лютого 2019 року містить двозначність і не дає встановити конкретну підставу звільнення, а тому з цих підстав підлягає скасуванню.

Також зазначає, що з наказу про звільнення не зрозуміло, за який конкретно дисциплінарний вчинок ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, які дії були протиправними.

На підтвердження вказаного наводить правовий висновок, викладений в постанові ВС від 21.03.2018 у справі № 336/3679/17.

Окрім цього, вказує, що після застосування до нього заходів дисциплінарного стягнення у вигляді доган за наказами № 27-к від 31.01.2019 та № 28-к від 31.01.2019 ним не було вчинено іншого правопорушення, що давало б змогу кваліфікувати його дії, як систематичне невиконання обов`язків, адже догани за вказаними наказами були оголошені за правопорушення, які відбулися до 31.01.2019, і систематичність невиконання обов`язків відсутня.

Судом першої інстанції не надано оцінки вказаним обставинам, а тому вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, суперечить наявним матеріалам справи та підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Укргазвидобування» - Собко О.В. вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню.

Вказує, що відповідачем додержані правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що наказом АТ «Укргазвидобування» №140-к від 16.05.2005 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду головного фахівця сектору спеціального обладнання спецтехніки та автотранспорту управління головного механіка за переведенням з БУ «Укрбургаз». При прийомі на роботу позивач був ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, про що свідчить його підпис на наказі від 16.05.2005 року №140-к (т.1 ас. 96).

З 07.04.2014 позивач обіймав посаду начальника механіко - енергетичного управління - головного механіка на підставі наказу АТ «Укргазвидобування» №58-к від 08.04.2014 (т. 1 ас. 97).

З 2017 року робоче місце позивача розташоване в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

У січні 2019 року відповідачем задокументовано систематичні запізнення на роботу та відсутність позивача на робочому місці в робочий час, що мали місце з 02.01.2019 року по 04.01.2019 рік, 08.01.2019 року по 11.01.2019 рік, 14.01.2019 року по 21.01.2019 рік.

Факт фіксування прибуття позивача на робоче місце із запізненням та перебування його за межами офісу в робочий час у період з 02.01.2019 року по 21.01.2019 рік здійснено комісією на підставі відеозаписів з архіву системи контролю доступу до адміністративного будинку по АДРЕСА_2 (комплекс ІР - відеоспостереження «Macroscop», версії 2.х., який має сертифікат відповідності ТМС №001251, зареєстрований в реєстрі ОС за № UA.Р.00060218, термін дії з 20.08.2018 року по 19.08.2019р.) шляхом складення комісійних актів 23.01.2019 року та 24.01.2019 року, з додаванням до них фото та дисків із записом (т. 1 ас.117-189).

Відповідність комплексу ІР - відеоспостереження «Macroscop», версії 2.х., вимогам нормативних документів з технічного захисту інформації в обсязі функцій, зазначених в документі «Технічне завдання на розробку організаційно - технічного рішення на розгортання комплексної системи захисту інформації центрального вузлу моніторингу інформаційно-телекомунікаційної системи АТ «Укргазвидобування» підтверджена експертним висновком, який зареєстрований в адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 04.12.2018 року за №898 та дійсний до 04.12.2023 року» (т.1. ас. 120-129).

31.01.2019 року від ОСОБА_1 було відібрано письмові пояснення.

Наказом від 31.01.2019 року №27-к «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни та Правил внутрішнього трудового розпорядку оголошено догану за те, що він був відсутній на робочому місці в робочий час, без поважних причин 02.01.2019 року - 1 год. 19 хв.: з 8 год. 00 хв. до 9 год. 19 хв.; 03.01.2019 року - 1 год. 51 хв.: з 8 год. 00 хв. до 9 год. 51 хв., 04.01.2019 року - 1 год. 58 хв.: з 8 год. 00 хв. до 9 год. 58 хв.(т.1 ас.195-196).

Наказом від 31.01.2019 року №28-к «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни та Правил внутрішнього трудового розпорядку оголошено догану за те, що він був відсутній на робочому місці в робочий час, без поважних причин 08.01.2019 року - 0 год. 40 хв.: з 8 год. 00 хв. до 8 год. 40 хв.; 09.01.2019 року - 1 год. 22 хв.: з 8 год. 00 хв. до 9 год. 22 хв., 10.01.2019 року - 2 год. : з 8 год. 00 хв. до 9 год. 22 хв. та з 15 год. 30 хв. до 16 год 08 хв.; 11.01.2019 року - 2 год. 15 хв.: з 8 год. 00 хв. до 8 год. 52 хв. та з 10 год. 35 хв. до 12 год. 02 хв. (т. 1 199-200).

Накази від 31.01.2019 року №27-к, №28-к позивачем не були оскаржені, вони не скасовані та є чинними на час розгляду справи.

Крім зафіксованої відсутності ОСОБА_1 на робочому місці в робочий час без поважних причин 02.01.2019 року - 04.01.2019 року та 08.01.2019 року - 11.01.2019 року, за що на нього було накладено два дисциплінарних стягнення, відповідачем задокументовано відсутність позивача на робочому місці в робочий час без поважних причин 14.01.2019 року (1 год. 57 хв.), 15.01.2019 року (3 год. 15 хв.), 16.01.2019 року (1 год. 30 хв.), 17.01.2019 року (1 год. 23 хв.), 18.01.2019 року (51 хв.), 21.01.2019 року (1 год. 51 хв.) (т.1 ас. 190-191).

Порушення позивачем трудової дисципліни також підтверджені табелем обліку робочого часу за січень 2019 року (т.1 ас. 221).

Наказом №40-к від 11.02.2019 року був звільнений з посади начальника механіко - енергетичного управління - головного механіка в Акціонерному товаристві «Укргазвидобування» згідно з п.3 ст.40 КЗпП (т. 1 ас. 209-210).

Позивач був ознайомлений з наказом про звільнення та йому було вручено його копію 12.02.2019 року, що підтверджується підписом позивача на наказі.

Від отримання своєї трудової книжки ОСОБА_1 відмовився, а також відмовився ставити свій підпис про отримання належним чином заповненої трудової книжки, що підтверджується актом від 12.02.2019 року (т. 1 ас.217).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення стало систематичне порушення ним норм трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку. Звільнення позивача проведено відповідно до вимог чинного законодавства».

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (ч.1 ст.233 КЗпП України).

Згідно з вимогами п.3 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що позивач, перебуваючи на посаді начальника механіко-енергетичного управління - головного механіка, не допускав систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, безпідставні, оскільки спростовуються вищевказаними встановленими судом першої інстанції обставинами.

При цьому у наказах про оголошення доган зазначено, що їх прийнято на підставі письмових пояснень ОСОБА_1 від 31.01.2019, службових записок від 23.01.2019, 24.01.2019, актів про відсутність працівника на роботі в робочий час від 23.01.2019 та від 24.01.2019, Листів АТ «Укргазвидобування» від 29.01.2019 № 25.1-01-712 та № 25.1-01-711,у яких чітко зазначено, у чому саме ОСОБА_1 допустив порушення трудової дисципліни та Правила внутрішнього трудового розпорядку АТ «Укргазвидобування». Зазначені факти судом першої інстанції належно перевірено.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення (частина перша статті 147 КЗпП України).

Згідно з статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення до працівника, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку зазначити мотиви застосування стягнення.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Як вбачається, Розділом Vвказаних вище Правил, закріплено тривалість робочого часу працівників Ат «Укргазвидобування». Також встановлено час початку і закінчення роботи, перерва для відпочинку і харчування.

Суд першої інстанції встановив систематичне порушення ОСОБА_1 трудових обов`язків згідно з «Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників апарату управління Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування». На підтвердження вказаного в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, які оцінені судом в їх сукупності. Також судом надано оцінку і наказам № 27-к від 31.01.2019 та № 28-к від 31.01.2019. До того ж, вказані накази є чинними, позивачем не оскаржені в передбаченому законом порядку.

Згідно з частиною другою статті 252 КЗпП України та частиною другою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

11.02.2019 року головою правління АТ «Укргазвидобування» внесено подання №25.1-01-1047 голові первинної профспілкової організації «Укргазвидобування» про розірвання трудового договору з ОСОБА_1 за п.3 ст.40 КЗпП України (т. 1 ас.205).

Листом від 11.02.2019 року №6-ППО первинна профспілкова організація «Укргазвидобування» запросила позивача взяти участь в засіданні, де буде розглядатися питання про надання відповідно до ст.43 КЗпП України, згоди на розірвання трудового договору за п.3 ст.40 КЗпП України. На зазначеному листі ОСОБА_1 11.02.2019 року власноручно здійснив надпис «Без моєї присутності», яку засвідчив своїм підписом (т. 1 ас. 206).

Розширеним засіданням профспілкового комітету "Укргазвидобування" від 11 лютого 2019 року розглянуто питання щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1 без його присутності за його письмовою згодою на це та надано згоду на звільнення ОСОБА_1 згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором або правилами трудового розпорядку. Голосували "за" одноголосно (т. 1 ас. 207-208).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про надання неналежної оцінки доказам, наявним у матеріалах справи, відхиляються колегією суддів, як безпідставні та зводяться до переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання посадових обов`язків, разом із тим, у наказі не сформульовано у чому саме полягає невиконання своїх обов`язків ОСОБА_1 , у чому конкретно виявилися порушення, які стали підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, коли вони мали місце і у чому полягають винні дії, а отже, оголошення ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення без посилання на порушення конкретних пунктів правил Трудового розпорядку та ненаведення суті порушення посадових обов`язків суперечить вимогам статті 147 КЗпП України, що є самостійною підставою для його скасування, є безпідставними, оскільки суперечить змісту наказів № 27-к та № 28-к.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, надав належну оцінку доводам сторін та наданим у справі доказам, правильно здійснив тлумачення норм матеріального та процесуального права і застосував їх до спірних правовідносин.

З огляду на викладене колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди з судовими рішеннями у справі та переоцінки доказів у справі, власного тлумачення норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin andOthersv. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Зважаючи на все вищевикладене, інші аргументи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, оскільки беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В зв`язку з тим, що ціна позову в справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді: