справа № 208/3335/17
№ провадження 2/208/80/20
УХВАЛА

Іменем України

12 березня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді Івченко Т.П.,

За участю:

секретаря судового засідання Корнієнко К.Є.,

представника АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» - адвоката Долгова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання представника ОСОБА_1 про залишення первісного позову ОСОБА_2 до Кам`янської районної електромережі ПАТ «ДТЕК Обленерго» «про перерахунок збитків завданих енергопостачальнику» без розгляду,

встановив:

В проваджені Заводського районного суду знаходиться цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_2 до Кам`янської районної електромережі ПАТ «ДТЕК Обленерго» «про перерахунок збитків завданих енергопостачальнику» та за зустрічним позовом АТ "ДТЕК Дніпровські Електромережі" до ОСОБА_2 "про стягнення вартості недоврахованої електроенергії, що виникла внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ для населення".

В судове засідання позивача за первісним позовом ОСОБА_2 та представник позивача адвокат Федоренко Р.В. не прибули, заяв та клопотань не подали.

Представник АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» - адвокат Долгов О.О., заявив клопотання про залишення первісного позову без розгляду, з підстав третьої неявки сторона позивача за первісним позовом, та не підтримання стороною позивача позовних вимог.

Заслухав підстави та обґрунтування заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно до Ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.10.2019 року (а.с. 114-115), було вирішено питання про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду на 21.11.2019 року.

Про дату, час та місце судового розгляду призначеного на 21.11.2019 року сторону позивача було сповіщено, що підтверджено повісткою-повідомленням від 17.10.2019 року (а.с. 116), особистою розпискою адвоката Федоренка Р.В. (а.с. 117), рекомендованим повідомленням на адресу ОСОБА_2 , довідкою про доставку SMS повідомлення на ім`я ОСОБА_2 доставлена 17.10.2019 року.

В судове засідання на 21.11.2019 року сторони не прибули, судове засідання було відкладено на 16.01.2020 року (а.с. 120).

Про обізнаність сторони позивача за первісним позовом про дату, час та місце судового розгляду призначеного на 16.01.2020 року, мається підтвердження (а.с. 121), що також підтверджується направленою повісткою-повідомленням (а.с. 122), довідкою про доставку SMS повідомлення на ім`я ОСОБА_2 доставлена 05.12.2019 року.

16.01.2020 року від адвоката Федоренка Р.В. подано заяву про відкладення судового засідання з підстав неможливості забезпечення свідків у судове засідання та надання від них письмових пояснень (а.с. 125).

16.01.2020 року сторони в судове засідання не прибули, справа слуханням відкладена на 12.03.2020 року.

Обізнаність сторони позивача за первісним позовом про дату, час та місце судового розгляду призначеного на 12.03.2020 року підтверджено повісткою-повідомлення від 16.01.2020 року (а.с. 127), розпискою про повідомлення (а.с. 128), довідкою про доставку SMS повідомлення на ім`я ОСОБА_2 доставлена 16.01.2020 року.

05.02.2020 року через канцелярію Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області отримано заяву від адвоката Федоренко Р.В., як представника ОСОБА_2 про долучення письмових доказів по справі.

В судове засідання на 12.03.2020 року ні позивач ОСОБА_2 , ні представник позивача ОСОБА_3 , будучи належним чином сповіщені про дату, час та місце судового розгляду не прибули, заяв та клопотань, які б зазначили причину їх неявки, або мали б посилання на їх згоду щодо проведення судового розгляду за їх відсутності подано не було.

Так, згідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Ч. 1 ст. 15 ЦПК України, передбачає, що Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Права та обов`язки сторін визначені ст. 43, 49 ЦПК України.

Так, згідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані:

1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;

4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;

6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Ч. 2 ст. 58 ЦПК України, визначено, що особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

В той же час, згідно до вимог ст. 223 ЦПК України, визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Так, згідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

Згідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Згідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Як вбачається з матеріалів справи, жодної заяви від ОСОБА_2 або представника адвоката Федоренка Р.В. про проведення судового розгляду справи по суті за їх відсутності до провадження не подано.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд враховує, що неодмінним конституційним правом людини й громадянина є право на судовий захист, закріплене у ст. 55 Конституції України. У ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав та свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. У низці випадків ЄСПЛ зазначав у своїх рішеннях, що подання до суду клопотань про відкладення судових засідань на тривалий термін через хворобу сторони, неодноразова зміна заявлених вимог тощо не свідчать про зловживання правами. Однак реалізація суб`єктивного права на судовий захист має інший негативний аспект. Зокрема, мова йде про несумлінне використання процесуальних прав, у тому числі права на судовий захист.

Зловживання процесуальними правами є можливим, якщо внаслідок реалізації права створюється перешкода у вирішенні завдань судочинства. Механізм зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа, яка прагне до досягнення певних правових наслідків, здійснює процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на юридичні факти, з якими закон пов`язує настання певних наслідків. Незважаючи на те, що такі дії мають повністю штучний характер, тобто не підкріплюються фактами об`єктивної дійсності, певні правові наслідки, які вигідні особі, все ж таки можуть існувати.

Згідно до правового висновку Верховного Суду викладеного у Постанові від 13.03.2019 р. у справі №814/218/14, під зловживанням процесуальними правами слід розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. «Право на суд» не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Диспозитивність (від лат. Dispono розпоряджаюся) це надання особам, які беруть участь у справі, можливості вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказані принципи надають кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях. З системного аналізу п. 3 ч. ст. 257 ЦПК України та положень ст. 223 ЦПК України вбачається те, що законодавець безпосередньо пов`язує участь позивача в судових засіданнях з рухом судового процесу.

Неявка позивача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

В цьому контексті повторна неявка належним чином повідомленого позивача є конклюдентними діями, якими робиться заява про залишення позову без розгляду, а також є правовим наслідком нездійснення позивачем права брати участь у судовому засіданні. Таким чином законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився у судове засідання, так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд повинен з`ясовувати причини неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В той же час, згідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду у справі № 310/12817/13 від 22.05.2019 року, викладено правову позицію, згідно до якої зазначено, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Щодо належного сповіщення позивача про дату, час та місце судового розгляду, в порядку ст. 128 ЦПК України, судом встановлено належне підтвердження про сповіщення сторони позивача, як безпосередньо позивача ОСОБА_2 так і його представника адвоката Федоренка Р.В. про день, час та місце судового розгляду, що підтверджується доказами належного сповіщення, які зазначені вище, та знаходяться в матеріалах цивільної справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі «Каракуця проти України»).

Виходячи з приписів ст. ст. 12, 13, 43, 49 ЦПК України, будь-яка сторона у справі користується своїми правами та обов`язками на власний розсуд, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Також судом враховується, що публікація відомостей про час та місце розгляду справи, також відображається в мережі Інтернет на сайті «Судова влада» і позивач має усі можливості з отримання інформації про розгляд його справи, у вільному доступі.

Отже, виходячи з правової позиції неодноразово викладеної ЄСПЛ, позивач має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (наприклад, розгляд справи в режимі відеоконференції в порядку ст. 212 ЦПК України, у разі неможливості особистої явки до суду).

А тому виходячи з приписів, ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, за змістом зазначених вище норм в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд безальтернативно зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Залишення позову без розгляду є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами, який сприяє швидкому розгляду справи.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Це не є порушенням прав учасників спору. Європейський суд з прав людини у своїй практиці висловлював правову позицію про те, що обмеження доступу до суду з метою запобігання зловживанню процесуальними засобами також загалом може визнаватися таким, що має легітимну мету (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Моннелл і Морріс проти Сполученого королівства».)

Як встановлено під час судового розгляду, стороною позивача за первісним позовом і під час підготовчих дій подавалися заяви про відкладення судових засідань, що також викликало необхідність відкладення судового розгляду.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що в останні судові засідання на 21.11.2019 року, на 16.01.2020 рок, на 12.03.2020 року, ні позивач ОСОБА_2 , ні його представник адвокат Федоров Р.В., будучи належним чином сповіщені про дату, час та місце судового розгляду, не прибували, причину неявки суду не повідомлено, заяв та клопотань про розгляд справи за їх відсутності не подано, тобто сторона позивача більш ніж двічі не прибула у судове засідання, а тому застосування приписів п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є обґрунтованим, та таким що узгоджується із фактичними обставинами встановленими судом під час розгляду клопотання сторони відповідача.

Керуючись ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257, ст. 260 ЦПК України, суд -

постановив:

Клопотання представника АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» - адвоката Долгова О.О., - задовольнити повністю.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Кам`янської районної електромережі Акціонерного товариства «ДТЕК Обленерго» «про перерахунок збитків завданих енергопостачальнику», - залишити без розгляду.

Згідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, враховуючи що позивач згідно до Закону України «Про захист прав споживачів» є особою, що звільнена від сплати судового збору при зверненні із позовом, який залишається без розгляду, то судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно до 15.5) Перехідних положень ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

15.8) оприлюднення інформації щодо справи, визначеної цією редакцією Кодексу, на офіційному веб-порталі судової влади України здійснюється в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач Кам`янської районної електромережі Акціонерного товариства «ДТЕК Обленерго»,, в особі Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», , м. Дніпро, шосе Запорізьке, 22.

Суддя Івченко Т. П.