Справа № 758/5291/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., секретаря судового засідання Добривечір А.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав, -

УСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17.05.2019 року було задоволено позов ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) до ОСОБА_4 (надалі за текстом - відповідач), про позбавлення останнього батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05.08.2019 року відповідачем було подано заяву про перегляд вказаного заочного рішення, в якій як на підставу необхідності скасування заочного Рішення Подільського районного суду від 17.05.2019 року, заявник посилається на те, що суд при його ухваленні не врахував тієї обставини, що в судове засідання відповідач не зміг прибути, оскільки не отримував судових повісток, а також тому що він не мав можливості подати заперечення проти позовних вимог стосовно позбавлення батьківських прав, оскільки він не погоджується з доводами позивача щодо обставин позову.

Представник відповідача в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити.

Позивач та її представник в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, зазначили, що суд під час ухвалення заочного рішення правильно встановив обставини справи, тому підстав для його скасування немає.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у квітні 2018 року позивач звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач свої батьківські обов`язки не здійснює. з сином не спілкується, не бере участі у вихованні та розвитку, не бере участі у його утриманні та додаткових витратах.

Згідно з Висновком № 07-21/188 від 17.01.2019 року, наданого Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області, батько дитини свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров`ям, не утримує матеріально. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача (а.с. 66-68).

Статтею 150 Сімейного кодексу України, статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлений обов`язок батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 36 від 30.03.2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1).

21.08.2018 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи на 21.09.2018 року (а.с. 34).

В судове засідання 21.08.2018 року відповідач не з`явився, про дату, місце та час повідомлявся, на судовій повістці є відмітка про повернення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання. У зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи був відкладений на 19.11.2018 року.

В судове засідання 19.11.2018 року відповідач повторно не з`явився, про дату, місце та час повідомлявся належним чином (а.с. 53). Розгляд справи було відкладено на 21.01.2019 року.

В судове засідання 21.01.2019 року відповідач вчергове не з`явився, про дату, місце та час повідомлявся належним чином (а.с. 65). Підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи по суті на 07.03.2019 року.

Судове засідання 07.03.2019 року не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд справи перенесено на 17.05.2019 року.

В судове засідання 17.05.2018 року відповідач вчергове не з`явився, про дату, місце та час повідомлявся, на судовій повістці є відмітка про повернення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.

Того ж дня, заочним Рішенням Подільського районного суду м. Києва позов задоволено.

Таким чином, судом вжито заходів щодо належного повідомлення відповідача про день, місце і час слухання справи шляхом направлення повісток на відому адресу місця реєстрації відповідача (а.с. 26).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів коли відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин та якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Щодо доводів заяви про перегляд заочного рішення суд зазначає наступне.

Відповідач заперечує проти позовних вимог з огляду на те, що він бере участь у вихованні дитини шляхом, оскільки в період з листопада 2015 року по листопад 2016 року він перерахував на банківську картку позивача грошові кошти на утримання сина в сумі 48 000 гривень, таким чином, начебто підстави для позбавлення його батьківських прав відсутні.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В обґрунтування своїх доводів відповідач надав копії квитанцій про перерахування коштів (а.с. 113-136), водночас у всіх копіях квитанцій як підстава для переказу вказано «переказ на картку приватбанку», «переказ особистих коштів». Вказані квитанції є неналежним доказами, оскільки ідентифікувати вказані платежі як сплату відповідачем аліментів чи інших додаткових витрат на утримання дитини неможливо.

Крім того, відповідач у заяві зазначає, що здійснював щомісячно сплату аліментів за допомогою поштових переказів через установу «Укрпошти», однак, належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження цієї обставини останнім не надано.

За правилами ч.1 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Частиною 4 статті 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Також, згідно з роз`ясненнями Київського апеляційного суду, викладеними в Узагальненні практики судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства при розгляді цивільних справ у порядку заочного розгляду, скасування заочного рішення можливе при наявності двох обставин: 1) поважні причини неявки в судове засідання, про які відповідач не міг завчасно повідомити суд; 2) наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення. Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці в судове засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами (додаватись до заяви про перегляд заочного рішення). Крім того, відповідач також повинен вказати докази, які мають значення для справи, та можуть призвести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни.

Наявність вищенаведених обставин мусить бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

В силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України».

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, будь-яких доказів, які б могли призвести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни, відповідач суду не надав.

Обставини, наведені в заяві, не підтверджені належними, допустимими і достовірними доказами, і не спростовують висновків суду, який ухвалив заочне рішення.

Виходячи з вищевикладених обставин, недоведеності поважності причин неявки відповідача в судове засідання, відсутності підстав для спростування обставин, встановлених у заочному рішенні, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача та перегляду заочного рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 76-77, 81, 89, 259, 268, 280, 284-288, 287, 288, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав- залишити без задоволення;

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

Повний тест ухвали буде виготовлено протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної її частини.

Суддя В.В. Гребенюк