ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5028/14-ц
Провадження № 2/210/17/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"31" серпня 2020 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Ступак С.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Драгунової Я.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Умріхіна Клавдія Андріївна про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині покупця та ціни та визнання права власності на житловий будинок -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року в інтересах ОСОБА_1 адвокат Єрунова Олена Валеріївна звернулася із позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині покупця та визнання права власності на житловий будинок, в якому просила суд визнати Договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений 25.03.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. за реєстровим №609 удаваним в частині покупця та визнати покупцем за цим договором ОСОБА_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Костенко В.В. від 09 вересня 2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. (т.1 а.с.31)

Крім того, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 разом з позовною заявою звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2014 року, заяву ОСОБА_7 задоволено та накладено арешт на вказаний житловий будинок АДРЕСА_1 . (т. 1 а.с.33)

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Костенко В.В. від 20 січня 2015 року за клопотанням представника позивача призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині покупця та визнання права власності на житловий будинок, призначено судову будівельно-технічну експертизу щодо встановлення ринкової вартості житлового будинку та провадження у справі зупинено до отримання експертного висновку. (т.1 а.с. 64)

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Костенко В.В. від 27 березня 2015 року, у зв`язку із надходженням до суду висновку експерта, провадження у справі було відновлено.

27 липня 2015 року представником Позивача - адвокатом Єруновою О.В. подано до суду Уточнену позовну заяву до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині покупця та визнання права власності на житловий будинок, в якому просила: визнати Договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений 25.03.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. за реєстровим №609 удаваним в частині покупця та визнати покупцем за цим договором ОСОБА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку А-1; житловою площею 37,0 кв.м., загальною площею 63,6 кв.м., літньої кухні - Б; сараю - Д; гаражу - Е; погребу - В; вбиральні - Г; огорожі - 1; огорожі - 2; брами - 3, огорожі - 4, замощенні - ІІ. До уточненої позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Костенко В.В. від 31 травня 2016 року, за клопотанням представника відповідача - ОСОБА_9 залучено для участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Умріхіну Клавдію Андріївну.

12 жовтня 2016 року відповідно до Розпорядження керівника апарату Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.10.2016 року №182, здійснено призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку з припиненням повноважень судді Костенко В.В., в зв`язку з її відставкою. (т.1 а.с. 172)

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2016 року, вказана справа надійшла до провадження судді Чайкіної О.В. та ухвалою суду від 17 жовтня 2016 року суддею прийнято до свого провадження. (т.1 а.с. 173, 174)

12 вересня 2017 року відповідно до Розпорядження керівника апарату Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.10.2016 року №182, здійснено призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку з припиненням повноважень судді Чайкіної О.В. (т.1, а.с. 188)

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2017 року, вказана справа надійшла до провадження судді Ступак С.В. (т.1 а.с. 189)

13 вересня 2017 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду. (т. 1, а.с. 190)

29 листопада 2017 року представником Позивача - адвокатом Єруновою О.В. повторно подано до суду Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині покупця та визнання права власності на житловий будинок, в якому просила: визнати Договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений 25.03.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. за реєстровим №609 удаваним в частині покупця та визнати покупцем за цим договором ОСОБА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку А-1; житловою площею 37,0 кв.м., загальною площею 63,6 кв.м., літньої кухні - Б; сараю - Д; гаражу - Е; погребу - В; вбиральні - Г; огорожі - 1; огорожі - 2; брами - 3, огорожі - 4, замощенні - ІІ.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції.

У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, розгляд даної справи продовжено за нормами ЦПК в редакції від 15.12.2017 року.

11 квітня 2018 року представником Позивача - адвокатом Єруновою О.В. повторно подано до суду Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 від 11.04.2018 року до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Умріхіна К.А. про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині покупця та ціни та визнання права власності на житловий будинок, в якому просила: визнати Договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений 25.03.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. за реєстровим №609 удаваним в частині покупця та визнати покупцем за цим договором ОСОБА_1 ; визнати Договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладений 25.03.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. за реєстровим №609 удаваним в частині ціни та визнати що ціна договору складає 20 000 доларів США; визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку А-1; житловою площею 37,0 кв.м., загальною площею 63,6 кв.м., літньої кухні - Б; сараю - Д; гаражу - Е; погребу - В; вбиральні - Г; огорожі - 1; огорожі - 2; брами - 3, огорожі - 4, замощенні - ІІ.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в уточненому позові від 11.04.2018 року зазначила, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 25.03.2013 року було укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А., за реєстровим № 609. Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі посвідченого правочину право власності на вказаний будинок було зареєстровано за ОСОБА_3 , 25.03.2013 року. Проте, представник відповідача у позові зазначає, що фактично купівлю будинку було вчинено ОСОБА_1 , в обґрунтування чого зазначила, що у 2012 році позивач мав намір придбати нерухомість, у зв`язку з чим, звернувся до ріелтора ОСОБА_10 , яка запропонувала здійснити купівлю будинку АДРЕСА_1 , який на той час мала намір продавати ОСОБА_5 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 досягли домовленості щодо умов купівлі-продажу будинку, так як позивач не мав усієї суми для здійснення купівлі відразу, тому сплата коштів відбувалась частинами.

Сторони домовилась, що вартість будинку складає 20 000 доларів США, 3000 доларів США було передано ОСОБА_1 власниці будинку 03.06.2012 року, за спільною згодою позивач разом з його родиною почали мешкати у вказаному будинку. Наступна частина коштів була передана власниці будинку від імені ОСОБА_1 ріелтором ОСОБА_10 , про що остання надала розписку, відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_10 , 15.07.2012 року в присутності двох свідків отримала від ОСОБА_1 82 110,00 грн., що еквівалентно 10 200 доларів США для передачі ОСОБА_5 в рахунок вартості будинку, що продається по АДРЕСА_1 .

Представник позивача в позові зазначає, що укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 домовились після проведення повного розрахунку. Оскільки позивач ОСОБА_1 не мав тривалий час залишку коштів для сплати коштів за договором купівлі-продажу, позивач у березні 2013 року отримав гроші у розмірі 5000 доларів США від ОСОБА_3 у борг. ОСОБА_11 в свою чергу запропонував, щоб до того часу як будуть повернуті кошти у договору купівлі-продажу будинку покупцем зазначити його, а після повернення коштів укласти новий договір купівлі-продажу за яким вже власником становився ОСОБА_1 , позивач погодився.

В день укладення договору купівлі-продажу 25.03.2013 року ОСОБА_12 , передав ОСОБА_1 кошти у розмірі 5000 доларів США, при посвідченні угоди купівлі-продажу продавець ОСОБА_5 була обізнана, що фактично купівлю здійснює ОСОБА_1 , проте за вимогою ОСОБА_3 договір купівлі-продажу буде посвідчений на його ім`я. Так, 25.03.2013 року ОСОБА_1 передав в приміщенні нотаріальної контори залишок коштів за купівлю будинку у розмірі 2000 доларів США та 5000 доларів США, отриманих від ОСОБА_3 та було укладено договір купівлі-продажу.

Кошти отримані у борг ОСОБА_1 , ОСОБА_3 повернув в повному обсязі, проте останній відмовився від переукладення договору купівлі-продажу, вимагаючи ще кошти, погрожуючи, що вчинить продаж будинку.

Позивач мешкає у будинку разом із родиною, як власник будинку сплачує комунальні платежі, несе витрати на утримання будинку, зробив у будинку ремонт, що підтверджується квитанціями.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та посилаючись на вимоги ст.ст. 15, 16, 203, 235,392, 655 ЦПК України просив суд позов задовольнити.

15 травня 2018 року у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Захарова М.В., надала на адресу суду Відзив на позовну заяву в якому зазначила, що укладений 25.03.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу було укладено в письмовій формі, посвідчено нотаріально, за умовами договору сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов, отже підстав для визнання такого договору удаваним правочином у відповідності до положень ст.235 ЦК України немає. Окрім того, представник відповідача у відзиві зазначила, що про домовленості які існували між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відповідачу не відомі, однак ОСОБА_1 було запропоновано ОСОБА_3 купити будинок у ОСОБА_5 , так як в нього не вистачало коштів на купівлю будинку, а тому він відмовився купити домоволодіння у зв`язку з браком коштів, та вирішив допомогти ОСОБА_5 реалізувати домоволодіння, щоб ОСОБА_5 повернула ОСОБА_1 отриманий аванс. ОСОБА_3 підшукував на той момент будинок для своєї родини в перспективі, щоб переїхати до нього жити, проте не мав коштів на добре оздоблений будинок, а тому його зацікавив бюджетний варіант, який він в подальшому міг би привести до бажаного стану, а тому ОСОБА_3 погодився оглянути будинок, познайомився з ОСОБА_5 та у подальшому вирішив його купити та з продавцем вони досягли всіх істотних домовленостей.

Стосовно доводів позивача, що він деякий час проживав у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , представник відповідача зазначила, що на теперішній час ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з сім`єю у будинку АДРЕСА_1 , та несе всі витрати по утриманню будинку як власник, здійснив частковий ремонт та упорядкування території домоволодіння. Проте, деякий час за вказаною адресою дійсно проживав позивач по справі ОСОБА_1 , так як вони давно знайомі, та до часу відчуження ОСОБА_13 вказаного домоволодіння, ОСОБА_1 винаймав у неї даний будинок та згодом ОСОБА_5 повідомила його про те, що вона має намір продавати домоволодіння. На момент укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не вирішив своїх житлових питань, а тому за проханням ОСОБА_1 , ОСОБА_3 дозволив йому деякий час там пожити за умови сплати комунальних послуг.

Втім згодом, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник конфлікт, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 відмовився звільняти належний ОСОБА_3 будинок та звернувся до суду з необґрунтованим позовом.

Крім того, представник відповідача зазначила, що жодних домовленостей та боргових зобов`язань між сторонами по справі, пов`язаних з договором купівлі-продажу від 25.03.2013 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , не існувало.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року, прийнято до розгляду уточнену позовну заяву від 11 квітня 2018 року та продовжено розгляд справи за уточненим позовом від 11 квітня 2018 року ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Умріхіна К.А. про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині покупця та ціни та визнання права власності на житловий будинок.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач по справі ОСОБА_3 та його представник-адвокат Лойчиць Н.О., у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та зазначили, що доводи позивача щодо підстав визнання договору купівлі-продажу удаваним в частині покупця та ціни є безпідставними та необґрунтованими.

Третя особа по справі ОСОБА_5 , у судовому засіданні присутня не була, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток за вказаною у позовній заяві адресою проживання, які повернулись з поштового відділення з відміткою «За закінченням строку зберігання». Крім того, раніше на адресу суду направила заяву, в які просила суд розглядати справу за її відсутності.

Третя особа по справі приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Умріхіна К.А. у судовому засідання присутня не була, однак, через канцелярію суду 03 лютого 2020 року подала до суду заяву в якій просила суд розглянути судову справу за її відсутності.

Заслухавши доводи та заперечення сторін, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Встановивши під час розгляду справи, що обов`язки покупця за договором купівлі-продажу виконав позивач, і він же скористався правами покупця, саме він домовлявся про істотні умови договору купівлі-продажу квартири, а відповідач вдає з себе покупця, будучи лише формально зазначеним таким в договорі, суд визнає покупцем за договором позивача у справі.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що 25 березня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено Договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. в реєстрі за №609.

Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складається: з житлового будинку А-1, житловою площею 37,0 кв.м., загальною площею 63,6 кв.м., літньою кухнею - Б, сараєм - Д, гаражем - Е, погребом - В., вбиральнею - Г, огорожею 1, огорожею 2, брами 3, огорожі 4, замощення - ІІ, та зобов`язується сплатити грошову суму за домовленістю сторін. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею - 0,1 га, кадастровий номер :02:044:0013, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вищевказана земельна ділянка не приватизована, та підлягає приватизації згідно чинного законодавства України, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до 2.1 вказаного договору, продаж домоволодіння вчиняється між сторонами за 72000 гривень, які повністю отримані продавцем від покупця до підписанні цього договору. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продане домоволодіння. Зазначена ціна відповідає волевиявленню сторін, є остаточною і змінам після укладення цього договору не підлягає.

Згідно п. 7.1 вказаного договору, продавцю та покупцю зміст статей 215-220, 225, 229-236 Цивільного кодексу України, щодо недійсності правочину, статті 377 Цивільного кодексу України, щодо права на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщенні на ній, статті 65 Сімейного кодексу України, щодо права подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ст. 172 п. 172.1 Податкового кодексу України, статті 176 Сімейного кодексу України, про права батьків та дітей щодо користування майном, статті 177 Сімейного кодексу України, щодо управління майном дитини, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», статті 120 Земельного кодексу України в новій редакції, щодо переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду, статті 125 Земельного кодексу України, щодо виникнення права власності або права на користування земельною ділянкою, нотаріусом сторонам роз`яснено.

Відповідно до п. 7.2 вказаного договору, сторони стверджують, що цей договір, відповідає їх волевиявленню, прочитаний і схвалений ними до його посвідчення, зміст зазначених у п.7.1 договору статей Цивільного кодексу, Сімейного кодексу та Земельного кодексу України, їм зрозумілий, жодних нез`ясованих питань немає. (Том 1, а.с. 43)

Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №1599664 від 25.03.2013 року, власником житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , загальна плаща - 63,6 кв.м, житлова площа - 37 кв.м - на праві приватної власності - є ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 609, виданий 25.03.2013 року.

Відповідно до Розписки ОСОБА_5 від 25.03.2013 року, остання в присутності свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , продала свій будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та 25.03.2013 року отримала повний розрахунок, претензій до ОСОБА_3 не має, угоду оскаржувати в суді не буде. (Т.1, а.с. 45)

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що 06.03.2012 року він передав власниці будинку 3000 доларів США та 15.07.2012 року передав через ріелтора ОСОБА_10 в присутності двох свідків 82 110,00 грн., що еквівалентно 10 200 доларів США для передачі ОСОБА_6 , в рахунок вартості будинку, що продається по АДРЕСА_1 , однак, доказів про передачу 06.03.2012 року грошових коштів в розмірі 3000 доларів США, позивачем не надано.

З приводу передачі ОСОБА_1 ріелтору ОСОБА_15 для передачі ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 82 110,00 грн., що еквівалентно 10 200 доларів США, позивачем по справі долучено копію розписку, складену ОСОБА_10 в присутності свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від 15.07.2012 року, відповідно до якої, ОСОБА_10 отримала від ОСОБА_1 гроші в розмірі 82110 грн., по еквіваленту 10200 доларів США для передачу ОСОБА_6 , в рахунок розрахунку за будинок який продається за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1, а.с. 12)

Однак, належних та допустимих доказів, що кошти отримані від ОСОБА_10 ОСОБА_6 не були повернуті останньою після укладення договору купівлі-продажу з ОСОБА_3 , надано не було.

Відповідно до Висновку №06/15 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №210/5028/14-ц від 19.03.2015 року, ринкова вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 станом на 19 березня 2015 року складає - 547 256 грн.

Допитаний в судовому засіданні 22.04.2019 року свідок ОСОБА_18 повідомив, щоОСОБА_19 продав будинок на «Карнаватці» та узяв будинок на «Побєді», йому не вистачало 5000 доларів США, тому він узяв у борг у ОСОБА_20 під 5% перших два місяці, а якщо не встигне продати свій будинок, то далі під 7%. ОСОБА_19 платив регулярно, ОСОБА_20 приїздив до них на роботу, і ОСОБА_19 віддавав і гроші і відсотки. Разом були у нотаріуса, ОСОБА_19 дав 2000 доларів, а ОСОБА_20 дав 5000 доларів. Будинок зареєстрували на ОСОБА_20 для гарантії повернення наданих в борг ОСОБА_21 коштів. В той час, доки ОСОБА_19 мешкав в придбаному будинку, зробив ремонт, замінив труби, та вікна, купив ванну. Через деякий час ОСОБА_19 віддав ОСОБА_20 ще 1000 доларів, пройшов деякий час, мама привезла йому 1500 доларів, їх він також віддав ОСОБА_20 . Ще через деякий час ОСОБА_20 сказав, що хоче 6000 доларів за будинок, сума у 5000 доларів його не влаштовує. Потім захотів 8000 доларів, та 10000 доларів. Згодом заселив до будинку двох чоловіків. ОСОБА_19 зателефонували сусіди, та повідомили, що його деякі речі виставили на вулицю. ОСОБА_19 виселили з будинку разом із дружиною та дітьми, речі та гроші не віддали.

Допитаний в судовому засіданні 22.04.2019 року свідок ОСОБА_22 повідомив, що знає ОСОБА_20 через чоловіка сестри. До того, як був куплений будинок по АДРЕСА_2 , та свідок там неодноразово бував. Згодом цей будинок вирішили продати, продажем займався реєлтор, якому були передані грошові кошти, після того сестра з чоловіком стали там жити. Частково гроші на будинок позичили у ОСОБА_20 від проценти. Коли виникло спірне питання щодо того, що ОСОБА_20 забажав повернення усієї суми боргу, одразу почав і свідок і ОСОБА_21 шукати 2500 доларів, які ОСОБА_21 залишився винен, після чого сума боргу виросла, і після того, як ОСОБА_20 запросив суму більшу ніж його борг ОСОБА_21 попрохав свідка з ним зустрітися та побалакати. Сума боргу була 4000 доларів, потім 6500 доларів, потім 8000 доларів, та потім взагалі 10000 доларів, щодо збільшення суми боргу ОСОБА_20 аргументів не наводив. Віддали половину коштів, решту суми готові були віддати через два дні, але дізналися, що ОСОБА_20 хоче продати будинок. Тому, було прийнято рішення звернутися до суду, який наклав на будинок арешт. ОСОБА_20 не зміг його продати, хоча у нього був покупець.

Допитаний в судовому засіданні 22.04.2019 року свідок ОСОБА_23 повідомила, що вона проживає по АДРЕСА_3 , сусідка ОСОБА_21 . ОСОБА_19 казав, що за будинок винен ОСОБА_20 коштів, скільки не знає. Свідок з чоловіком бачили, що речі ОСОБА_21 були винесені на вулицю, у дворі стояв чорний мікроавтобус, та були три спортивних чоловіка. В той момент ОСОБА_24 та ОСОБА_25 були на роботі, одразу приїхали з роботи, їх до двору не пустили, та вони залишилися на вулиці, вони та діти плакали, приїхала поліція. Вітя в будинку робив ремонт, жили там два роки. Чоловіки, які приїхали зачинили усе на замки, не дали забрати ані речі, ні кондиціонер, ні телевізор. Згодом до будинку заселився чоловік. Дізналася що ОСОБА_21 подав позов до суду, та будинок арештували. Знала, що ОСОБА_20 хотів його продати за 210000 гривень, оскільки особисто бачила оголошенні в газеті «Звєзда». ОСОБА_19 та ОСОБА_20 були у дружніх стосунках. ОСОБА_20 свідок бачила два рази, колі підписували документи, не знала, що будинок не ОСОБА_21 , а ОСОБА_20 .

Допитаний в судовому засіданні 16.05.2019 року свідок ОСОБА_26 повідомила, що вона проживає по АДРЕСА_3 , була приятелькою жінки, яка продавала будинок по АДРЕСА_1 , допомогла тим, що показувала будинок покупцям, приходили різні люди років два чотири, згодом прийшов ОСОБА_19 , дивився будинок, також були присутні ріелтор та ОСОБА_27 , будинок йому сподобався. Потім ОСОБА_19 дав завдаток за будинок у сумі 3000 доларів та згодом в 2012 році із дружиною та двома дітьми заселилися в цей будинок. Зробили ремонт, замінили підлогу, проводку, вікна, двері, зробили опалення, оскільки будинок був у дуже поганому стані, там довго ніхто не мешкав. ОСОБА_19 також зробив присадибну ділянку. Через деякий час з`явився чоловік, який назвався господарем будинку, та стверджував, що саме він його придбав, хоча свідок не бачила, щоб він приходив дивитися будинок. Чоловік приїхав з двома кремезними чоловіками у нетверезому стані, виставили сім`ю з двома дітьми на ніч на вулицю, навіть не дозволили узяти ліки, та не віддали особисті речі дітей. Чоловіки зламали усі замки та поставили нові. Зараз в цьому будинку проживає ОСОБА_20 . За період проживання у будинку ОСОБА_21 , ОСОБА_20 бачила лише один раз в 2014-2015 році, коли ОСОБА_20 хотів підписати документи на приватизацію землі.

Допитаний в судовому засіданні 26.06.2019 року свідок ОСОБА_10 повідомила, що вона працює ріелтором, та саме вона продавала будинок в АДРЕСА_1 . Об`ява була в газеті, та до неї зателефонував ОСОБА_19 , приїхав, будинок йому сподобався. Почалися переговори по купівлі. На момент купівлі будинку всіх коштів у ОСОБА_21 не було, він зміг дати завдаток у сумі 3000 доларів, які він передав на 129 кварталі ОСОБА_27 , для того, щоб в подальшому викупити цей будинок. На той час ОСОБА_21 належав будинок на «Карнаватці», та їй було запропоновано, щоб вона продала цей будинок. Знайшовся покупець, ОСОБА_19 гроші не брав. Коли приїхали до нотаріуса ОСОБА_19 одразу передав грошові кошти у розмірі 10000 доларів продавцям, гроші були передані не особисто, а через чоловіка ріелтора чоловіку ОСОБА_27 під розписку, в рахунок купівлі будинку, в червні 2013 року. ОСОБА_19 переїхав на АДРЕСА_1 , цей будинок продавався за 20000 доларів, на момент червня 2013 року ОСОБА_19 виплатив 13000 доларів, останньої суми коштів у нього не було, тому домовилися, що він за шість місяців назбирає потрібну суму, розрахується з продавцями, тоді переоформиться будинок нотаріально. Але ОСОБА_19 не зміг назбирати потрібної суми, а продавці почали хвилюватися. ОСОБА_19 вже почав ремонт в будинку. В день переоформлення ОСОБА_19 дав ріелтору гроші на нотаріальне переоформлення, які він зняв у банкоматі та повідомив, що буде оформлювати будинок на людину, яка буде позичати йому кошти. Ріелтор намагалася відмовити його від укладання такого договору, казала, що оформлювати договір потрібно на нього, та оформити позику у ОСОБА_20 , але на наступний день були підготовані документи. 2000 доларів приніс ОСОБА_19 , 5000 доларів дав у борг ОСОБА_20 . Через певний час з`явився ОСОБА_19 , який назбирав кошти, звернувся до ріелтора, щоб переоформити будинок на нього, але ОСОБА_20 сказав, що будинок його, та переоформлення не буде, хоча ОСОБА_19 весь час проживав у цьому будинку. Про надання задатку за будинок по АДРЕСА_1 , розписка не посвідчувалася нотаріально. При оформленні цього будинку вона була присутня, оскільки ОСОБА_28 їй доручила здійснювати його продаж, ОСОБА_27 (по довіреності від Каті) або сама ОСОБА_29 , свідок цього точно не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні 26.06.2019 року свідок ОСОБА_30 повідомив, що проживає по АДРЕСА_3 . З ОСОБА_21 мав добросусідські відносини, з моменту заселення останнього до будинку за АДРЕСА_1 , а саме з 2012 року. Вітя робив у будинку ремонт, свідок у цьому допомагав йому, а ОСОБА_19 допомагав свідку лагодити його автомобіль, оскільки ОСОБА_19 працював в автосервісі. Коли ОСОБА_19 з сім`єю поїхали, вони більше не спілкувалися. Про ОСОБА_20 дізнався, коли йому потрібно було переоформлювати документи на землю, це було через два роки з того моменту, як ОСОБА_21 став проживати у будинку, сказали, що саме ОСОБА_20 власник будинку по АДРЕСА_1 , до того часу, поки ОСОБА_19 не віддасть йому борг. Щодо укладання договору на будинок йому нічого не відомо, тільки те, що сума боргу була збільшена ОСОБА_20 до 8000 доларів, та те, що ОСОБА_20 не віддав речей ОСОБА_19 .

Допитаний в судовому засіданні 06.08.2019 року свідок ОСОБА_31 повідомив, що знає ОСОБА_32 десять років, та у них дружні відносини. ОСОБА_21 порадив ОСОБА_20 будинок по АДРЕСА_1 . ОСОБА_20 приїхав, подивився, будинок йому сподобався. Прийшли до нотаріуса, прочитали договір, переоформили цей будинок та пішли. Про ОСОБА_21 не знає нічого, окрім того, що декілька разів ремонтував у нього автомобіль. У нотаріуса були присутні дві жінки сестри, ріелтор він та ОСОБА_32 . ОСОБА_21 у нотаріуса не бачив. ОСОБА_32 віддавав останню суму коштів за будинок саме у нотаріуса, писали розписки про повний розрахунок. За послуги нотаріуса складалися коштами з продавцями будинку. ОСОБА_32 здавав позивачу будинок в оренду на короткий строк, зараз там проживає особисто.

Допитана в судовому засіданні 06.08.2019 року свідок ОСОБА_33 повідомила, що живе навпроти будинку АДРЕСА_1 , в цей будинок не заходила. Коли померла колишня власниця будинку, бабушка ОСОБА_34 , будинок довгий час стояв нежилий, у дуже поганому стані, згодом туди заїхав ОСОБА_19 зі своєю сім`єю. Вона близько з ними не спілкувалася, спілкувалася з ОСОБА_21 та ОСОБА_20 як із сусідами. Потім в один день ОСОБА_19 запросив усіх сусідів на свій захист, оскільки його виселяли з будинку, та сказав, що це ОСОБА_20 його виселяє. Саме свідок запропонувала викликати поліцію. Поліція приїхала, і ОСОБА_20 надав ним документи на право власності на цей будинок. Це був літній період часу. ОСОБА_19 виїхав із сім`єю з будинку після 2013 року. Після того, як виїхав ОСОБА_19 , до будинку одразу заїхав молодий чоловік, не на довго, на місяць-два, після нього заїхав ОСОБА_32 та почав там проживати постійно, поставив високий цегляний паркан. За час проживання й цьому будинку ОСОБА_19 замінив вікна, проживав у будинку разом з дружиною та дітьми не менше року, а мабуть і більше. ОСОБА_20 з`явився одразу після того, як виїхав ОСОБА_19 , часто бував у будинку але не проживав у ньому, тільки через два місяці почав там жити.

Допитаний в судовому засіданні 11.12.2019 року свідок ОСОБА_35 повідомив, що працює в Криворізькому відділі поліції, мешкає на одній вулиці з відповідачем, у будинку АДРЕСА_4 навпроти, майже чотири роки, до 2015 року він періодично мешкав за цією адресою, потім став там постійно мешкати. ОСОБА_32 знає, а ОСОБА_21 не знає. Раніше в будинку ОСОБА_32 проживала бабуся. Свідок бачив ОСОБА_32 як сусіда, хто в будинку мешкав до нього не знає. Щодо конфліктів стосовно будинку йому нічого не відомо, та він особисто нічого не бачив.

Враховуючи вищевикладене, свідками ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_10 , ОСОБА_30 підтверджено доводи позивача лише в частині бажання придбати виказаний будинок, однак, жодним чином не підтверджується факт передачі в борг ОСОБА_1 коштів в сумі 5000 доларів США від ОСОБА_3 , а також домовленість останніх щодо оформлення будинку саме на ОСОБА_3 з метою забезпечення гарантій повернення такого боргу, оскільки, свідками таких подій не були, а володіють такою інформацією лише зі слів ОСОБА_1 .

Крім того, доводи позивача спростовуються показами свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_35 , а також Заявою приватного нотаріуса Умріхіної К.А. від 03 лютого 2013 року, відповідно до якої остання зазначила, що до неї 25 березня 2013 року, за посвідченням Договору купівлі-продажу житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , звернулись сторони: продавець - ОСОБА_5 та покупець ОСОБА_3 . Всі необхідні документи для посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку приватному нотаріусу були надані. В заяві приватний нотаріус Умріхіна К.А. зазначає, що раніше з продавцем та покупцем вона не була знайома. Після уточнення нею за яку суму продається житловий будинок, була названа сума - 72 000,00 грн., актом оціночної вартості, житловий будинок був оцінений в 71 400,00 грн., за яку дійсно продажну вартість продавався житловий будинок нотаріусу не було озвучено. Крім того, нотаріус зазначила, що їй також не було відомо, які були домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Розрахунок при нотаріусу не проводився, вона лише уточнила, чи одержала продавець 72 000 гривень за продаж житлового будинку, після підтвердження продавцем одержання суми, договір купівлі-продажу житлового будинку був підписаний продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_3 (т.2, а.с.161)

Позивачем ОСОБА_1 , на підтвердження того, що він проживав у вказаному будинку, до матеріалів справи долучено копії квитанцій щодо оплати комунальних платежів за адресою: АДРЕСА_1 , в період з грудня 2012 року по липень 2014 року на ім`я « ОСОБА_36 », « ОСОБА_37 » та « ОСОБА_21 », Акт підключення газу на ім`я ОСОБА_1 та накладну на купівлю котла 23.12.2012 року. (т. 1, а.с. 65-75)

Однак, такі докази жодним чином не спростовують факт належного оформлення оспорюваного Договору купівлі-продажу будинку за вказаною адресою саме ОСОБА_3 , а лише підтверджує доводи Позивача щодо проживання у вказаному будинку, що не оспорюється Відповідачем по справі.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Тобто за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють один правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. При цьому удаваний причин не може бути недійсним.

Відповідно до п.25 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином, відповідно до статті 235 ЦК України, сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який підлягає встановленню є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні спірного договору та з`ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 07 вересня 2016 року у справі №6-1026цс16 та Верховним Судом у постанові №707/1541/16-ц від 11.04.2018.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Частиною першою ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. (ст. 638 ЦК України)

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. (ч.1 ст. 655 ЦК України).

Стороною позивача не доведено в установлений законом спосіб, спрямованості волі сторін правочину при укладенні спірного договору купівлі-продажу на укладення цієї угоди з метою приховати іншу угоду - договір купівлі-продажу, де покупцем був би позивач.

Твердження позивача ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_10 про передачу коштів ОСОБА_6 в розмірі 10200 доларів США в рахунок купівлі будинку по АДРЕСА_1 , не можуть бути прийняті до уваги, як такі, що спростовують п.2 Договору купівлі-продажу від 25.03.2013 року будинку АДРЕСА_1 , у якому продавець своїм підписом під цим договором підтвердив проведення зі сторони покупця повного розрахунку за проданий будинок у розмірі 72 000 грн., оскільки, відповідно до Розписки ОСОБА_5 від 25.03.2013 року, остання в присутності свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , продала свій будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та 25.03.2013 року отримала повний розрахунок, претензій до ОСОБА_3 не має, угоду оскаржувати в суді не буде.

Жодних зауважень з боку ОСОБА_10 та ОСОБА_14 у вказаній розписці з приводу будь-яких домовленостей між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зазначено не було.

Під час слухання справи позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що саме він домовлявся про істотні умови договору купівлі-продажу будинку, а відповідач вдає з себе покупця.

При цьому, варто звернути увагу на те, що у п.7.1 оспорюваного Договору від 25 березня 2013 року зазначено про те, що продавець та покупець підтвердили, що цей договір не носить характеру мнимого чи удаваного правочину. Вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається сторонами, їм роз`яснено нотаріусом.

Доказів на спростування цих обставин позивач не надав, як і не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що саме він за власні кошти розраховувався за будинок.

Так, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів виконання позивачем обов`язків покупця за спірним договором.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.235 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 77-83, 89, 95, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Умріхіна Клавдія Андріївна про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині покупця та ціни та визнання права власності на житловий будинок - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 08 вересня 2020 року.

Суддя: С. В. Ступак