Справа №200/7000/14-ц
Провадження №2-п/932/116/20
У Х В А Л А

29.12.2020 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Лукінова К.С. розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2014 року у справі №200/7000/14-ц у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла поштою заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2014 року у справі №200/7000/14-ц у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Згідно поштового конверту, в якому надійшла вказана заява до суду, його було направлено 07.12.2020 року.

Заявник вказує, що про існування рішення суду йому стало відомо 16.11.2020 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зазначена заява має бути залишена без розгляду, через пропуск строку звернення до суду.

Так, на аркуші справи №115, 116, 117 знаходиться заява про ознайомлення з матеріалами справи від адвоката Павелка Сергія Михайловича, який діяв в інтересах ОСОБА_3 на підставі ордеру серії АЕ № 1013764 від 24.01.2020 року та свідоцтва. Так, на вказаній заяві адвокатом Павелко С.М. вчинено напис «З матеріалами справи ознайомлений, необхідні фотокопії зняв» ОСОБА_4 , підпис 24.02.2020 року». Тобто, з 24.02.2020 року відповідач ОСОБА_1 мав дізнатись про прийняте заочне рішення судом, оскільки його адвокат Павелко С.М. ознайомився з матеріалами справи в повному обсязі.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 звернувся до суду лише 07.12.2020 року.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що він ознайомився з матеріалами справи та отримав копію рішення лише 20.11.2020 року, то суд зауважує на наступне. Сторона у справі не обмежена у кількості раз ознайомлення з матеріалами справи та отриманні копій процесуальних рішень. За таких обставин вказані ОСОБА_1 відомості не свідчать про те, що він не дізнався від свого адвоката Павелко С.М. та не ознайомився зі знятими копіями як з матеріалів справи, так і з копією заочного рішення 24.02.2020 року, хоча з 24.02.2020 року ОСОБА_1 мав реальну можливість вчинити такі дії. А відтак вказані обставини не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Відповідно до положень ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення і учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до положень ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Таким чином, ще в лютому 2020 року відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Павелко С.М. були обізнані про ухвалене заочне рішення від 03 листопада 2014 року у відношенні відповідача ОСОБА_1 та мали можливість звертатися до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Таким чином, відсутні поважні причини для поновлення відповідачу строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та в задоволенні заяви про поновлення строку слід відмовити.

Відмовляючи в поновленні строку, судом врахована практика Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13), по якій Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків(див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Так, відповідач не наводить в своїй заяві про поновлення строку будь-яких поважних причин, чому більше дев`яти місяців відповідач (обізнаність якого, про наявність в суді справи та заочного рішення, підтверджена наявними в матеріалах справи доказами) не здійснював жодних дій щодо ознайомлення з заочним рішенням суду та подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Посилання відповідача, що він до 20.11.2020 року не знав про винесене рішення, недостатньо для поновлення строку на подачу заяви про скасування заочного рішення, в контексті Правової позиції ВСУ від 16.11.2016 р. у справі № 6-2469цс16, оскільки відповідач був обізнаний про наявність в суді справи проти нього та наявність заочного рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, а саму заяву про перегляд заочного рішення залишити без розгляду з огляду на положенняст. 126 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 126,127,284 ЦПК України

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2014 року у справі №200/7000/14-ц у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 03.11.2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя К.С. Лукінова