Єдиний унікальний № 501/345/19
Провадження № 4-с/501/17/20
УХВАЛА

28 вересня 2020 року м. Чорноморськ

Суддя Іллічівського міського суду Одеської області Тюмін Ю.О.

Секретар судового засідання Ясенчук Г.С.

Учасники справи:

Боржник ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 )

Стягувач ОСОБА_3

Старший державний виконавець Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бурлаченко Оксана Володимирівна

Суть питання, що вирішується ухвалою

Боржник звернувся зі скаргою на дії державного виконавця та просить скасувати постанову державного виконавця ВП 61607561 від 20.03.2020 р. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Іллічівського міського суду Одеської області по справі № 501/345/19 від 13.02.2020 р. про зміну розміру аліментів які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 з 15 000 гривень на 1/4 частину усіх видів заробітку щомісячно до ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стислий виклад позиції заявника

Свою заяву боржник мотивує тим, що Іллічівським міським судом Одеської області було видано виконавчий лист на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області по справі № 501/345/19 від 13.02.2020 р. про зміну розміру аліментів які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 з 15 000 гривень на 1/4 частину усіх видів заробітку щомісячно до ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

20.03.2020 р. державний виконавець Кілійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бурлаченко О.В. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Іллічівського міського суду Одеської області, і ця постанова суперечить чинному законодавству, є незаконною та підлягає скасуванню за наступних, оскільки:

належний боржнику будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 переданий на реалізацію до ОФ ДП «Сетам» в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 58115803, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. Іншого майна на території Кілійського району Одеської області боржник не має, а отже виконавчий документ пред`явлено не за підсудністю.

резолютивна частина виконавчого документу не передбачає заходи примусового виконання, відсутнє формулювання «стягнути», «зобов`язати» або інші які б спонукали боржника до вчинення певних дій або надавали право органам примусового стягнення вживати будь-які дії.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був представлений адвокатом Костинюком Ю.Д., який в судовому засіданні підтримав скаргу, просив скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, посилаючись на те, що вона є неправомірною, крім того, ситуація, коли аліменти стягуються у двох різних виконавчих провадженнях є тотожною розгляду різними судами однієї і тієї само справи. Боржник надав приватному виконавцю виконавчий лист, відповідно до якого змінений розмір аліментів.

Державний виконавець Бурлаченко О.В. в судове засідання не з`явилася, причини неприбуття суд не повідомила.

Стягувач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що стягувачу надано право обирати місце виконання рішення. Раніше аліменти стягувалися в розмірі 15 000 грн. приватним виконавцем, однак коли суд змінив розмір аліментів вона скористалася своїм правом вибору місця виконання рішення та пред`явила виконавчий документ у відділ державної виконавчої служби Кілійського району за місцем знаходження будинку боржника в м. Вилкове Кілійського району.

Процесуальні дії у справі.

Ч. 2 ст. 450 ЦПК України передбачає, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закон, яким суд керувався

Ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» (надалі Закон) визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст.1291 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Боржник у своїй скарзі зазначає, що його майно житловий будинок знаходиться в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, у зв`язку з чим, у стягувача існувало право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, і скориставшись цим правом стягувач обрав Кілійський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Тому державний виконавець цього відділу при відкритті виконавчого провадження не порушив правила визначення місця виконання рішення. Доводи боржника про передачу цього майна на реалізацію не змінюють правило визначення місця виконання рішення, оскільки це майно досі належить йому на праві власності.

Доводи боржника про те, що резолютивна частина рішення, зміст якої міститься у виконавчому документі, не передбачає застосування заходів примусового виконання, спростовуються текстом резолютивної частини рішення, яка містить зазначення про те, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 «підлягають стягненню» аліменти, розмір яких був змінений рішенням суду.

Боржником не доведені обставини невідповідності виконавчого документа вимогам Закону, які б перешкоджали державному виконавцю винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 5 ст. 26 Закону встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, судом встановлено, що державний виконавець виніс оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно до закону, в межах повноважень, у зв`язку з чим право заявника не було порушено.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259-260, 447 - 451 ЦПК, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити боржнику ОСОБА_1 у задоволені скарги на постанову державного виконавця ВП 61607561 від 20.03.2020 р. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Іллічівського міського суду Одеської області по справі № 501/345/19 від 13.02.2020 р. про зміну розміру аліментів які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 з 15 000 гривень на 1/4 частину усіх видів заробітку щомісячно до ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.О. Тюмін