Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2020 Справа №607/27236/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Грицака Р. М.

за участю секретаря с/з Бігун О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 8 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 2016 році вона звернулася до відповідача з приводу отримання правової допомоги, а саме представництва інтересів в суді та складення відповідних процесуальних документів. Між ними існувала домовленість про визначення гонорару, в сумі 8 000 грн., але відповідач своїх зобов`язань не виконав та коштів не повернув. Вона неодноразово намагалась зв`язатись із відповідачем, однак це виявилося безрезультатно, тому просить стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 8 000 грн.

Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, однак представник звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так, правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно зі статтею 1 Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) (далі - Закон) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно із частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 11 травня 2018 року звернулася із заявою до Тернопільського районного відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області у якій просила притягнути ОСОБА_2 до відповідальності у зв`язку із невиконання ним умов договору про надання правової допомоги з приводу встановлення меж її домоволодіння за послуги якого вона оплатила кошти в розмірі 8 000 грн.

За вказаним фактом були зареєстровані відомості у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення від 11 травня 2018 року за №1676.

Із письмових пояснень ОСОБА_1 віддібраних ст. ДОП Тернопільського РВП Тернопільського ВП Головного управління Національної поліції у Тернопільській області майором поліції Яржемським Ю.П. 11 травня 2018 року вбачається, що остання три роки тому уклала договір про надання правової допомоги із адвокатом ОСОБА_2 предметом якого було врегулювання питання з приводу меж її домоволодіння. За вказану послугу вона оплатила 8 000 грн. проте адвокат в свою чергу на виконання умов договору всього лиш звернувся до спеціалістів із геодезії, щоб ті провели відповідні заміри. Вона неодноразово зверталася до нього із вимогою виконати умови договору, проте на дзвінки він не відповідав, а при зустрічі давав обіцянки які не виконував.

Згідно рапорта ст. ДОП Тернопільського РВП Тернопільського ВП Головного управління Національної поліції у Тернопільській області майора поліції Яржемського Ю.П. від 08 червня 2018 року останнім в рамках розгляду матеріалів ЖЄО №1676 від 11 травня 2018 року було проведено телефонну розмову із ОСОБА_2 в ході якої він підтвердив факт надання ОСОБА_1 правової допомоги згідно договору.

За наслідками проведеної перевірки було прийнято рішення про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у зв`язку з тим, що у вказаній події відсутні ознаки кримінального правопорушення, натомість вбачається наявність цивільно-правових відносин, про що Тернопільським РВП Тернопільського ВП Головного управління Національної поліції у Тернопільській області 10 червня 2018 року видано довідку про результати розгляду звернення ОСОБА_1 .

У матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_2 , отримана та зареєстрована судом 25 серпня 2020 року у якій він вказує про наявність договірних відносин між ним та позивачем згідно договору про надання правової допомоги укладеного у 2017 році. Зазначає, що на виконання умов договору ним було виконано значний обсяг роботи на підтвердження чого він в подальшому зобов`язується надати відповідні докази.

Однак станом на дату розгляду справи на адресу суду жодних доказів які б підтверджували наявність договірних відносин між позивачем та відповідачем з приводу надання правової допомоги відповідачем не надано.

Таким чином судом достовірно встановлено, що відносини між сторонами ґрунтувалися на усних домовленостях без укладення договору про надання правової допомоги у формі передбаченній ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (касаційне провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (касаційне провадження № 61-1133св18).

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 30 серпня 2018 року у справі № № 334/2517/16-ц дійшов висновку, що для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона являється невісткою позивача ОСОБА_1 і підтвердила, що близько чотирьох років назад вона була свідком того як позивач звернулася до відповідача за правовою допомогою з приводу спірності меж її домоволодіння. У її присутності ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 8 000 грн. за адвокатські послуги. В подальшому вона самостійно телефонувала йому по суті справи, однак жодних дій спрямованих на виконання умов домовленості останній не вчиняв.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позов та своїх заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви до суду не направив.

Також відповідачем на спростування правомірності набуття ним спірних коштів не було надано жодних належних та допустимих доказів.

Як зазначає Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 квітня 2020 року у справі № 495/2442/16-ц, що оскільки кошти були перераховані за усною домовленістю, від укладення в подальшому договору відмовився відповідач, який на вимоги щодо повернення коштів не реагував та на спростування правомірності набуття цих коштів доказів не надав, то такі кошти підлягають поверненню як безпідставно набуті.

Таким чином майно, а саме спірні грошові кошти у розмірі 8 000 грн. набуті ОСОБА_2 , з яким ОСОБА_1 не пов`язана жодними договірними правовідносинами щодо такого майна, без правової підстави на те, тому у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем повернути отримане майно, яке є безпідставно набутим.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь безпідставно набуті ним грошові кошти в розмірі 8 000 грн.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 29, 81, 141, 263, 265, 280, 282, 284, 287, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 гривень судового збору.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: с. Дубівці, Тернопільський район, Тернопільська область.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 30 жовтня 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак