КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3746/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020року місто Київ

справа № 759/21692/19

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Миколаєць І.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича, Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенко Ігоря Миколайовича, треті особи: Публічне акціонерне товариство «БАНК Форум», Комунальне підприємство «Реєстраційне бюро», ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до відповідачів, в якому просила:

визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Юдіна М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46513237 від 17 квітня 2019 року про реєстрацію іпотеки на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , іпотекодержатель: ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та запис про іпотеку №31219503 з внесенням запису про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень;

визнати незаконним і скасувати рішення Державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47685290 від 09 липня 2019 року 11:53:13. про реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та запис про право власності №32307163 від 05 липня 2019 року з внесенням запису про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень та відновленням запису про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно з позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просила:

накласти арешт на нерухоме майно, що належить ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 43,5 кв.м, житловою площею 29,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

заборонити працівникам/представникам ТОВ «ФК«ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та будь-яким третім, особам, у тому числі ДВС України вчиняти будь-які дії по передачі права користування квартири АДРЕСА_1 та вчиняти будь-які дії щодо проникнення до вказаної квартири;

заборонити працівникам/представникам ТОВ «ФК«ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та будь-яким третім особам проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування, здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договори застави (іпотеки) або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування квартиру АДРЕСА_1 , вселятися у вказану квартиру та реєструватися в ній;

заборонити Департаменту надання адміністративних послуг, Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь-яких третіх осіб у квартирі АДРЕСА_1 та про зняття зареєстрованих осіб з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Обгрунтовуючи вказану заяву позивач посилалась на те, що незастосування заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання майбутнього рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, оскільки ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» в даному випадку може відчужити спірне нерухоме майно, яке було зареєстроване за ним, а в такому разі новий власник, який придбає майно у відповідача фактично буде добросовісним набувачем.

Вказувала, що відносно оспорюваної квартири вже зараз вчиняються дії, які порушують право позивача на користування квартирою, зокрема 01 листопада 2019 року невідомі особи, шляхом злому замків вхідних дверей проникли до квартири звідки та повідомили, що являються представниками ТОВ «ФК «ВЕСТА».

Посилалася на те, що 06 листопада 2019 року представники ТОВ «ФК«ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» повторно вчинили проникнення до житла позивача з метою заволодіння її майном, при цьому погрожували позивачу, вимагали залишити житло і передати їм квартиру.

Вказувала, що застосування вищезазначених способів забезпечення позову унеможливить вчинення відповідачем ТОВ «ФК«ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та його представниками/працівниками, третіми особами та органами влади неправомірних дій щодо відчуження нерухомого майна за відсутності правових підстав для вчинення таких дій.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційні скарги, в якихпосилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити її заяву.

На обґрунтування доводів апеляційних скарг посилалася на те, що на підтвердження необхідності застосування заходів забезпечення позову, які вона просила застосувати, остання надала обґрунтовані пояснення з приводу того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вказувала, що вона разом з заявою про забезпечення позову та позовом надала до суду низку доказів, які підтверджували доводи щодо порушення її прав та інтересів з боку відповідачів, що не було враховано судом першої інстанції.

Зазначала, що забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру та заборони вчиняти дії є співмірними із позовними вимогами.

Вважає, що позовні вимоги є матеріальними вимогами, а тому позов про скасування реєстрації повинен забезпечуватися шляхом накладання арешту на квартиру та забороною вчиняти дії.

Вказувала, що суд не врахував обставини справи та того, що застосування заходів забезпечення позову призведе до порушень норм ЦПК України та виходу за межі процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права.

Зазначала, що необгрунтованими є також міркування суду щодо відсутності у заяві відомостей, передбачених п.2 ч.1 ст.151 ЦПК України та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інших відомостей, потрібних для забезпечення позову.

Посилалась на те, що п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України не містить обов'язку позивача зазначати конкретний вид зустрічного забезпечення, а лише встановлює необхідність викладення пропозицій щодо зустрічного забезпечення. Такі пропозиції можуть містити доводи щодо застосування заходів зустрічного забезпечення чи щодо недоцільності їх застосування.

Відзиву на апеляційні скарги позивача до Київського апеляційного суду не надійшло.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 , відповідачі: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А., Державний реєстратор КП «Реєстраційне бюро» Тарасенко І.М. та треті особи: ПАТ «БАНК Форум», КП «Реєстраційне бюро», ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновкомсуду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимоги до форми та змісту заяви про забезпечення позову встановлені у ст.151 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язуєпри розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з позовом просив:

визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Юдіна М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46513237 від 17 квітня 2019 року про реєстрацію іпотеки на об`єкт нерухомого майна - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , іпотекодержатель: ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та запис про іпотеку №31219503 з внесенням запису про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень;

визнати незаконним і скасувати рішення Державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47685290 від 09 липня 2019 року 11:53:13. про реєстрацію за ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» права приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та запис про право власності №32307163 від 05 липня 2019 року з внесенням запису про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень та відновленням запису про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, предметом спору у даній справі є визнання незаконними рішення приватного нотаріуса КМНО Юдіна М.А. та державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. про державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА».

Тобто, позивач звернувся до суду з позовом немайнового характеру.

А відтак, колегія суддів вважає, що захід забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на квартиру, є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами, що відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №201/12570/18 та в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №127/220/19, в яких вказано, що вид забезпечення позову - «накладення арешту на квартиру» неспівмірний із предметом позову «про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності».

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 також просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборонити працівникам/представникам ТОВ «ФК«ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та будь-яким третім, особам, у тому числі ДВС України вчиняти будь-які дії по передачі права користування квартирою АДРЕСА_1 та вчиняти будь-які дії щодо проникнення до вказаної квартири; проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування, здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договори застави (іпотеки) або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування вказану вартиру, вселятися у квартиру та реєструватися в ній; заборонити Департаменту надання адміністративних послуг, Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь-яких третіх осіб у квартирі АДРЕСА_1 та про зняття зареєстрованих осіб з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Разом з цим, заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, як саме невжиття заходів забезпечення позову у вищевказаний спосіб може ускладнити ефективний захист прав позивача чи унеможливити виконання рішення суду, виходячи із предмету спору.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Виходячи з оцінки доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості та співмірності вимог позивача щодо забезпечення позову та доказів, наданих в обґрунтування таких доводів, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову з підстав того, що заява не містить відомостей, передбачених п.2 ч.1 ст.151 ЦПК України та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інших відомостей, потрібних для забезпечення позову не впливає на правильність висновків суду про відсутність підстав для забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: