ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2827/20
Провадження № 2/210/1529/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"18" вересня 2020 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що позивачка є власницею трьохкімнатної квартири загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею - 44,6 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 .
У зазначеній вище квартирі зареєстровано місце проживання громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зазначеній вище квартирі зареєстровано місце проживання громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку з викладеним, позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою.
В судове засідання сторони не викликалися.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.
У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу місцем реєстрації. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, з письмових матеріалів справи встановлено, що позивачка є власницею трьохкімнатної квартири загальною площею 60,3 кв.м., житловою площею - 44,6 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належить мені на підставі Договору купівлі-продажу від 16 січня 1997 року, який посвідчений Рукавіциною Н.В., завідуючою Третьої державної нотаріальної контори. Крім того відомості про власника квартири зазначаються у Витягу з Державного реєстру правочинів, витяг № 4276480 від 12.07.2007р., а також у Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.07.2007р.(а.с. 9,10,11).
У зазначеній вище квартирі зареєстровано місце проживання громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).
Відповідач фактично у вказаній квартирі не проживає з березня 2014 року, що підтверджується відповідним актом від 18 травня 2020 року (а.с. 12).
Згідно зі ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Таким чином з письмових матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі фактично не проживають за місцем своєї реєстрації, чим обмежують право позивача на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає що позов в даній частині необхідно задовольнити.
Крім того, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягнення судового збору на користь позивачки.
На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 12, 141, 274, 259, 263-268 ЦПК України, ст., ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
таким, що втратив право на користування трьохкімнатною квартирою загальною
площею 60,3 кв.м., житловою площею - 44,6 кв.м., яка розташована за адресою:
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_2 , суму сплаченого судового збору у розмірі 840,80грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В. Є. Сільченко