ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Херсон

справа: 654/4531/19

провадження: 22-ц/819/405/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя доповідач),

суддів: Вейтас І.В.,

Радченка С.В.,

секретар Кутузова А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Державний реєстратор Кушнаренко Валерій Вячеславович, Управління агропромислового та економічного розвитку Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області (управління з питань оборонної роботи, цивільного захисту житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Петрової Олени Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2019 року у складі головуючого судді Сіянко В.М.,

встановив:

13 грудня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Державного реєстратора Кушнаренко Валерія Вячеславовича, Управління агропромислового та економічного розвитку Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками по 1/2 частини комплексу з 17 будинків сезонного літнього призначення, що знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер :02:002:0037 на підставі договорів купівлі-продажу укладених 19 березня 2018 року, які зареєстровано в реєстрі за № 199 та № 201.

13 грудня 2019 року з інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень позивачам стало відомо, що державним реєстратором Кушнаренком В.В. прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав, яке стало підставою для проведення реєстраційних дій з реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0037 за Круглоозерською сільською радою в єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Посилаючись на те, що оскаржуване рішення зачіпає їх інтереси та права, оскільки на вказаній земельній ділянці розташоване належне їм майно, позивачі просили суд визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2019 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державного реєстратора Кушнаренко В.В., Управління агропромислового та економічного розвитку Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень -відмовлено.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції керувався тим, що спір між сторонами даної справи являється публічно-правовим, а тому відноситься до юрисдикції адміністративних судів. Крім того, судом зазначено, що заявляючи вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію, позивачі не порушують перед судом питань, пов`язаних з захистом їхнього права на майно, а саме на земельну ділянку, у зв`язку з чим, на думку суду в даній справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські функції та дії Державного реєстратора, який у межах спірних відносин діє як суб`єкт владних повноважень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на необґрунтованість ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі, просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Під час розгляду справи представник позивачів адвокат Петрова О.О. апеляційну скаргу підтримала за обставинами викладеними в апеляційній скарзі. Просила ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У письмовому клопотанні Управління з питань оборонної роботи, цивільного захисту житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області просило розглянути справу без участі відповідача (державного реєстратора). Крім того, повідомило, що на підставі розпорядження Голопристанської районної державної адміністрації №377 від 22жовтня 2019 року та розпорядження № 413 від 26 листопада 2019 року з 01 січня 2020 року Управління агропромислового та економічного розвитку Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області перейменовано в Управління з питань оборонної роботи, цивільного захисту житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області, у зв`язку із чим доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно анульовано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ґрунтуються на протиправності дій Держаного реєстратора, як суб`єкта, наділеного Законом №1952-ІУ владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у зв`язку з невиконанням ним обов`язку щодо належної перевірки на достатність та відповідність закону поданих для цього документів. Оскільки, окрім заявленої вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію, позивачі не порушують перед судом питань, пов`язаних з захистом їхнього права на майно - земельну ділянку, в даній справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські функції та дії державного реєстратора, який у межах спірних відносин діє як суб`єкт владних повноважень.

Колегія суддів вважає, що такі висновку суду не ґрунтуються на правильному застосуванні норм процесуального права.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, при цьому визначення предмета та підстав позову, обрання способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено у частині першій статті 19 ЦПК України, а саме: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Відповідно до пункту першому частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Враховуючи зазначене, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - встановлення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, із яких виник спір.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана щодо об`єкта нерухомого майна 03 вересня 2019 року здійснена державна реєстрація права комунальної власності Територіальної громади в особі Круглоозерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області на земельну ділянку кадастровий номер :02002:0037.

Реєстрація права власності здійснена державним реєстратором Кушнаренко В.В., Управління агропромислового та економічного розвитку Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48526790 від 05 вересня 2019 року.

Обґрунтовуючи своє право звернення з даним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилалися на те, що є власниками, по 1/2 частині кожний, комплексу з 17 будинків сезонного літнього призначення, що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :02002:0037, на підставі договорів купівлі-продажу, укладених 19 березня 2018 року.

Рішення про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, на якій розташоване належне їм нерухоме майно, за іншою особою, порушує, на їх думку, їх право на користування та володіння земельною ділянкою .

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року №553).

Згідно пункту 6 Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

З наведеного можна зробити висновок, що правовідносини у сфері державної реєстрації виникають виключно між суб`єктом звернення за вчиненням реєстраційних дій як власником або володільцем майна та державним реєстратором як суб`єктом, уповноваженим на здійснення реєстраційних дій. При цьому правовідносини, які виникають між цими суб`єктами, мають публічний характер, оскільки мають на меті підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно.

Поряд із цим, якщо внаслідок посвідчення набуття, переходу або припинення речового права особою шляхом вчинення певних реєстраційних дій на майно порушуються права та/або інтереси інших осіб публічного або приватного права, то правовідносини втрачають публічний характер.

Оскільки метою оскарження реєстраційних дій особою, яка вважає, що вчиненими стосовно власника або володільця майна реєстраційними діями порушено її права та/або інтереси, є припинення такого набутого речового права, то спір набуває приватноправового характеру.

У цій справі позивачі, як співвласники майна розташованого на земельній ділянці кадастровий номер :02002:0037, звернулися до суду з позовними вимогами, які фактично спрямовані на захист їх права користування земельною ділянкою, яке вони вважають порушеним.

Отже, спір у цій справі має приватноправовий характер, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду вирішувала питання предметної юрисдикції у подібних правовідносинах (постанови від 4 грудня 2018 року у справі № 915/1377/17, від 29 січня 2019 року у справі № 813/1321/17, від 2 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а, від 29 травня 2019 року у справі № 815/4063/15).

У вказаних судових рішеннях Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір про скасування дій та рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно за іншою особою є приватноправовим та залежно від суб`єктного складу має бути вирішений за правилами цивільного або господарського судочинства.

Отже, доводи апелянта щодо неналежності цієї справи до юрисдикції адміністративних судів знайшли своє підтвердження під час її розгляду у суді апеляційної інстанції.

За правилами статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з вирішенням питання про відкриття провадження у справі на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складений 11 лютого 2020 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: І.В. Вейтас

С.В. Радченко