Справа № 595/1089/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: Головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_1 до Язловецької сільської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Броварі, Бучацького району, Тернопільської області помер батько позивачки ОСОБА_2 .

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Також, в заповіті, який був складений спадкодавцем допущена помилка, а саме прізвище її сина вказане як « ОСОБА_3 », а у свідоцтві про смерть як « ОСОБА_4 », тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку та встановити факт правовстановлюючого документу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Броварі, Бучацького району, Тернопільської області помер син позивачки ОСОБА_5 .

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у її відсутності. Позов підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви позов визнає, просить суд розглядати справу у його відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Броварі, Бучацького району, Тернопільської області помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 406 від 07.07.2020 року, виданою Язловецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_2 спадщина відкрилася за заповітом, який був складений ним 11 лютого 2004 і посвідчений секретарем Язловецької сільської ради.

Згідно вказаного заповіту спадкодавець, все своє майно, в рівних частинах, заповів ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Позивачка та її син ОСОБА_5 є спадкоємцями за заповітом, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця фактично спадщину прийняли, оскільки на момент смерті спадкодавця проживали разом із ним, що підтверджується довідкою № 406, виданою Язловецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

Як вбачається із свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданим Язловецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області, син позивачки вказаний як « ОСОБА_4 ».

Із заповіту ОСОБА_2 , який був складений ним 11 лютого 2004 і посвідчений секретарем Язловецької сільської ради, вбачається, що син позивачки вказаний як « ОСОБА_3 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Броварі, Бучацького району, Тернопільської області помер син позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Язловецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, у виді Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_3 , вбачається, що позивачка є матір`ю спадкодавця ОСОБА_5 .

Із свідоцтва про одруження НОМЕР_4 . вбачається, що позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , та змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_8 ».

Позивачка є спадкоємцем за законом, в 6-місячний строк з дня смерті сина фактично спадщину прийняла, шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу, що підтверджується копією вказаної заяви.

Відповідно до довідки № 327/01-24 від 21.07.2020 року, виданої приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав ОСОБА_2 до нотконтори не було подано, в зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після його смерті на ім`я ОСОБА_1 є неможливим.

Зі змісту роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та п.26 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вбачається, що в позовному провадженні факт не може встановлюватися сам по собі в якості окремої позовної вимоги, а є предметом доказування, як обставина справи, що має юридичне значення для підтвердження вимог у існуючому спорі про право, що розглядається судом і підлягає встановленню в мотивувальній частині при ухвалені рішення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців

і спору між ними (абзац 1 п. 2 Постанови ВСУ).

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом, після смерті батька ОСОБА_2 , та спадкоємцем за законом після смерті сина ОСОБА_5 .

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку згідно ст. 1241 ЦК України судом не встановлено та інших осіб, які б мали право на спадщину за законом, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 4,12,13,81,200,263-265 ЦПК України, ст.ст.1220-1223,1233-1236,1241, 1233-1236,1261 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_5 заповіту від імені ОСОБА_2 , посвідченого 11.02.2004 року за реєстром № 74 на ім`я ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду безпосередньо або через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну

частину рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Р. О. Содомора