Справа № 367/8229/19
Провадження №2/367/2611/2020
16 жовтня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
Головуючої судді Саранюк Л.П.
за участі секретаря с/з Бичок Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Українська біржа Десятинна про визнання договору купівлі-продажу дійсним, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-
в с т а н о в и в :
Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка - ОСОБА_3 . Після
смерті залишила заповіт від 17.03.2014 року, посвідчений приватним
нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області
Копиловою В.В., яким все своє майно заповідала позивачу.
Зазначає, що 09 лютого 2016 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила своє прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
Вказує про те, що 21 червня 2019 року позивач звернулася до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , так як належно прийняла спадщину тітки.
Звертає увагу, що у той же день державний нотаріус Журавель А.М. надала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що спадковим майном є квартира АДРЕСА_1 . Документом, який підтверджує належність померлій ОСОБА_3 квартири є договір купівлі-продажу, укладений на Українській біржі Десятинна 28.11.2000 року та не посвідчений нотаріально. З цих підстав нотаріус не може прийняти даний договір купівлі-продажу як правовстановлюючий документ.
Стверджує, що дійсно, тітка позивача ОСОБА_3 купила вказану квартиру 28.11.2000 року за договором купівлі-продажу, який посвідчувався на Українській біржі Десятинна. Згідно п.11 Договору він укладався на виконання біржового контракту, зареєстрованого брокерами на біржі 27.11.2000 року за № 1270. Згідно ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» договір був зареєстрований на товарній біржі «Українська біржа Десятинна». В подальшому ОСОБА_3 14.12.2000 року зареєструвала право власності на вказану квартиру в Ірпінському МБТІ.
Покупець та продавець нотаріально договір не оформляли, так як біржові договори купівлі-продажу відповідно до діючої на той час ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» не підлягали подальшому нотаріальному посвідченню.
Звертає увагу суду, що при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу вищевказаної квартири, правочин був реальним і вчиненим у формі, дозволеній чинним законодавством України в 2000 році. Усі вимоги договору купівлі-продажу сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами будь-які інші претензії не пред`являлися.
Стверджує, що оскільки, позивач не може оформити свої права на спадкове майно за заповітом у зв`язку із відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно у вигляді квартири, питання визначення належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку. Рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.
У зв`язку з вищевикладеним, просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який зареєстрований на Українській біржі Десятинна 28 листопада 2000 року за №1270-Б/272, та зареєстрований в Ірпніському МБТІ 14 грудня 2000 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити.
В судове засідання відповідач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
В судове засідання третя особа свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті ОСОБА_3 залишила заповіт від 17.03.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копиловою В.В., яким все своє майно заповідала ОСОБА_7 , що підтверджується копією заповіту, зареєстрвоаного в реєстрі за № 172.
09 лютого 2016 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила своє прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
21 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , так як належно прийняла спадщину тітки.
Державним нотаріусом Журавель А.М. позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, що підтверджується копією відмови № 702-02-31 від 21.06.2019 року, оскільки документом, який підтверджує належність померлій ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 , є договір купівлі-продажу, укладений на Українській біржі Десятинна 28.11.2000 року та не посвідчений нотаріально. З цих підстав нотаріус не може прийняти даний договір купівлі-продажу як правовстановлюючий документ.
Згідно ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» договір був зареєстрований на товарній біржі «Українська біржа Десятинна». В подальшому ОСОБА_3 14.12.2000 року зареєструвала право власності на вказану квартиру в Ірпінському МБТІ, про що свідчить відповідний запис у технічному паспорті у графі даних щодо власників квартири та є печатка на договорі купівлі-продажу про реєстрацію вказаного договору в Ірпінському МБТІ.
Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України, і тому відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, регулюються ЦК УРСР від 18.07.1963 року, ч.2 ст.47 ЦК УРСР та ч.2 ст.220 ЦК УРСР, які передбачають можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається.
Покупець та продавець нотаріально договір не оформляли, так як біржові договори купівлі-продажу відповідно до діючої на той час ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» не підлягали подальшому нотаріальному посвідченню.
Державна реєстрація договору купівлі-продажу була проведена Ірпінським МБТІ.
Згідно вимог ст.328 ЦК України (в редакції 2003 року) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином, оскільки покійна ОСОБА_3 повністю виконала умови договору купівлі-продажу квартири, вказаний договір у відповідності до вимог ч.2 ст.227 ЦК України був зареєстрований у Ірпінському МБТІ, у передбаченому Законом порядку, вказаний договір купівлі-продажу квартири з підстав не отримання нотаріальної форми судом недійсним не визнавався, ОСОБА_3 на підставі ст.128, 153 ЦК УРСР і ст.49 ЗУ «Про власність» набула право власності на квартиру і правомірна володіла нею.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 3 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу України засобом захисту свого права є визнання права.
Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Оскільки позивачем доведено факт правомірності набуття її покійною тіткою ОСОБА_3 права власності на квартиру, позивач в силу обставин не може реалізувати своє право на спадкування за заповітом, суд, виходячи з аналізу поданих позивачем письмових доказів, вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.15, 16, 321, 328, 392, 1216, 1217, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 4,12,81,263-268 ЦПК України суд, -
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований на Українській біржі Десятинна 28 листопада 2000 року за №1270-Б/272, та зареєстрований в Ірпніському МБТІ 14 грудня 2000 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Копію заочного рішення суду направити сторонам для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.П. Саранюк