н/п 2-з/953/45/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Лях М.Ю., при секретарі Хомінської Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Старостіним Ярославом Ігоровичем про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , фактичне місце перебування: ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» за адресою: 61052, м. Харків, вул АДРЕСА_5 ) про визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою про визнання недійсними договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_6 , укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 08.06.2012 року. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

07.02.2020 року до канцелярії суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Старостіна Я.І. про вжиття заходів забезпечення шляхом накладення заборони вчинення будь-яких реєстраційний дій або зміни права власності на нежитлові приміщення підвалу № 11, 13-16, 16а, 17, 17а, 18, 18а, 20-24, 33, 33а, 36-38 загальною площею 275,0 кв. м. в літ. «А-5», що розташовані за адресою: АДРЕСА_6 .

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 намагається зареєструвати право власності на спірне майно, укласти інші правочини з метою його вибуття у власність третіх осіб, вчинити дії з поділу, виділу, об`єднання спірного нерухомого майна у порядку та у спосіб, що не передбачені чинним законодавством. У зв`язку з цим, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Суд, перевіривши доводи, викладені в заяві про вжиття заходів забезпечення позову, дослідивши додані документи, приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на наступне.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпечення позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

Відповідно до пункту 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановлення судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі, для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення. Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведені положення чинного ЦПК України, здійснюючи співвідношення від настання правових наслідків вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права та законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, а також наслідків заборони здійснювати певні дії, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які нотаріальні дії пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно щодо нежитлових приміщень підвалу № 11, 13-16, 16а, 17, 17а, 18, 18а, 20-24, 33, 33а, 36-38 загальною площею 275,0 кв. м. в літ. «А-5», що розташовані за адресою: АДРЕСА_6 .

Судом враховано існування спірних правовідносин між сторонами щодо вищезазначеного нерухомого майна, у зв`язку з чим з метою дотримання балансу прав та законних інтересів суб`єктів виниклих правовідносин, з урахуванням принципу співмірності, враховуючи наявну можливість її відчуження третім особам, що може призвести до ускладнення розгляду справи та необхідністю залучення для участі у справі третіх осіб, суд вважає, що саме вказаний захід забезпечить дотримання гарантованих Конституцією та законами України прав та законних інтересів всіх зацікавлених осіб, забезпечить недопущення порушення прав третіх осіб на час розгляду справи у суді під час розгляду позовної заяви по суті та слугуватиме ефективним засобом забезпечення позову з урахування фактичних обставин справи, поведінки сторін, складністю справи та особливостей виниклих правовідносин.

За таких обставин, враховуючи необхідність під час вжиття заходів забезпечення позову дотримуватись вимог щодо розумності, обґрунтованості та співмірності виду забезпечення позову, зазначеного у заяві, з заявленими вимогами та збалансованості інтересів учасників справи, слід дійти висновку, щодо наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчинення будь-яких реєстраційний дій або зміни права власності вищезазначеного нерухомого майна на час розгляду цивільної справи у суді.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 149-154, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Старостіним Ярославом Ігоровичем про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони вчинення будь-яких реєстраційний дій або зміни права власності на нежитлові приміщення підвалу № 11, 13-16, 16а, 17, 17а, 18, 18а, 20-24, 33, 33а, 36-38 загальною площею 275,0 кв. м. в літ. «А-5», що розташовані за адресою: АДРЕСА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали негайно надіслати позивачу для пред`явлення до виконання.

Копію ухвали після виконання направити відповідачам для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя -