Справа № 522/7520/18
Провадження № 2/522/1591/20
22 жовтня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді Науменко А.В.,
за участю секретаря - Звонецької І.М. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про захист порушеного права, шляхом визнання договору купівлі-продажу недійсним,-
АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило визнання договору Купівлі - продажу № 1921 від 08.12.2017 року недійсним та стягнути судові витрати.
Свої зобов`язання по Договору позивач виконав, а Відповідач всупереч вимогам умовам Кредитного договору Позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання.
В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 07.04.2007 року між Банком та Відповідачем-1 було укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого виконання зобов`язань за Кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме: квартирою, загальною площею - 144,4 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - предмет іпотеки). Вищезазначений Предмет іпотеки було обтяжено згідно з чинним законодавством України, про що внесено відповідні записи до Державного реєстру іпотек та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Проте, без відома Банка ОСОБА_1 зробила відчуження Предмета іпотеки ОСОБА_2 , уклавши договору Купівлі - продажу № 1921 від 08.12.2017 року.
Позивач вважає здійснений правочин незаконним та просить його визнати недійсним.
25.06.2018 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В. відкрито провадження у справі.
Ухвалою від 24.07.2019 року була задоволена заява ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову та накладено арешт на спірне майно.
Від ОСОБА_1 відзиву на позов не надходило.
Від представника ОСОБА_2 направлено відзив на позовну заяв, в якому непогоджується з позовом та просить відмовити у позові.
Ухвалою суду 11.03.2020 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
18.12.2019 року до суду надійшла заява про залучення громадянина ОСОБА_3 в якості третьої особи.
Суд, заслухавши пояснення сторін , проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного.
В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 07.04.2007 року між Банком та громадянкою України ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки, відповідно до умов якого виконання зобов`язань за Кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме: квартирою, загальною площею - 144,4 кв. м., житловою - 75,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Предмет іпотеки). Вищезазначений Предмет іпотеки було обтяжено згідно з чинним законодавством України, про що вказаною датою внесено відповідні записи до Державного реєстру іпотек та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року у справі № 202/6076/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про повернення позики та стягнення заборгованості та зустрічну позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» , ОСОБА_8 про визнання правочину недійсним було визнано недійсним Договір іпотеки від 27 квітня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1637 та скасовані заборони, які були накладені відповідно до цього договору іпотеки.
08.12.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір Купівлі - продажу за № 1921 на підставі якого ОСОБА_1 було відчужено ОСОБА_2 Предмет іпотеки.
В подальшому, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2018 року у справі № 202/6076/17 за заявою АТ «Райффайзен Банк Аваль» заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2017 року у справі № 202/6076/17 було скасовано.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2018 року у справі № 202/6076/17 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про повернення позики та стягнення заборгованості та зустрічну позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_8 про визнання правочину недійсним - було залишено без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Відповідно до ст. 1 Закону № 898-IV, іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користування іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права та обов`язки) виникають між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).
Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).
Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (Надалі за текстом «Закон № 1952-IV) визначені правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим законом, та їх обтяжень.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.
Аналогічні положення містяться й у ч. 2 ст. 3 Закону № 898-IV, відповідно до якої взаємні права й обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.
Таким чином, Іпотечний договір від 27.04.2007 р. укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1637 - є дійсний.
Згідно статті 203 Цивільного кодексу України передбачені наступні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:
зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;
особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Судом встановлено, що 13.12.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до якого Позичальник ( ОСОБА_2 ) отримав від Позикодавця ( ОСОБА_3 ) передав у власність Позичальнику грошові кошти в сумі 2 717 710,06 грн., що на день укладення договору позику за курсом НБУ складає 100 000 доларів США.
В цей день з метою забезпечення виконання Договору позики між сторонами був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 13 Закону № 898-IV Предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об`єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників усіх об`єктів нерухомого майна, переданих в спільну іпотеку.
При зверненні стягнення на нерухоме майно, що є предметом декількох іпотек, вимоги кожного наступного іпотекодержателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя згідно з пріоритетом та розміром цих вимог.
Як встановлено судом, іпотека АТ «Райффайзен Банк Аваль» була чинна на момент передачі в іпотеку ОСОБА_3 та згоди на передачу у наступну іпотеку від Позивача не надавалося, а отже первинна іпотека Банку має пріоритетний характер.
Згідно ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про іпотеку", у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
ВСУ у постанові від 01.03.2017 у справі № 6-130цс17 зазначив, що статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Виходячи з наведеного, навіть після виключених записів про іпотеку з відповідних реєстрів на підставі незаконного рішення суду та після переходу права власності на іпотеку від іпотекодавця ОСОБА_2 , позивач має всі права передбачені первинним договором іпотеки.
Таким чином, суд приходить до висновків про необґрунтованість позовних вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» про те, що спірним договором купівлі - продажу порушені права та законні інтереси Позивача, а отже договору Купівлі - продажу № 1921 від 08.12.2017 року підлягає не визнанню недійсним.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
У задоволені позовних вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про захист порушеного права, шляхом визнання договору купівлі-продажу недійсним,- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: А.В. Науменко
У період з 23.10.2020 року по 05.11.2020 року головуючий суддя перебував на лікарняному.
Повний текст рішення виготовлено 06.11.2020 року.
Суддя А.В. Науменко