Провадження № 2-во/344/45/20
У Х В А Л А

23 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

з участю секретаря Грегулецької Х.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» про виправлення описки в судовому рішенні та виконавчому листі, -

В С Т А Н О В И В:

в заяві вказано, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05/02/2020 у справі № 344/13379/19 позов ОСОБА_1 до Державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" про скасування наказу, поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі задоволено визнано незаконним та скасовано наказ № 117-к про розірвання трудового договору від 18.06.2019; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді інженера по обліку нерухомого майна та земель державного підприємства "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" з 27.06.2019 року; стягнуто з ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.06.2019 року по 05.02.2020 року у розмірі 73 199 (сімдесят три тисячі сто дев`яносто дев`ять) гривень 79 копійок з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів; рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 14 546 гривень 93 копійки звернуто до негайного виконання; стягнуто з ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" на користь держави судовий збір в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22.07.2020 у справі № 344/13379/19 вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін. На виконання рішення суду видано виконавчі листи. Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у рішенні суду від 05.02.2020 взяв до уваги суми доходу позивача згідно довідки про заробітну плату та визначив середньомісячну зарплату позивача у розмірі 14 546,93 грн. (14 513,31 грн. за квітень 2019 р. + 14580,55 грн. за травень 2019 р. = 20 093,86 грн. /2), а середньоденна зарплата становить 478,43 грн. (20 093,86 грн.: 42 робочих днів), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.06.2019 року до 05.02.2020 року у розмірі 73 199 гривні 79 копійок, виходячи з наступного розрахунку ( 478,43 грн. х 153 р.д. = 73 199,79 грн). Заявником виявлено, що при розрахунку середньоденної заробітної плати судом допущено арифметичну помилку, а саме: 14 513,31 грн. за квітень 2019 р. + 14580.55 грн. за травень 2019 р. = 29093,86грн., а не 20 093,86 грн., як вказано у рішенні суду. Як наслідок, середньоденна зарплата становить 692,71грн. (29093,86грн./42 робочі дні за місяці), а не 478,43 грн., як вказано судом. А тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.06.2019 р. де 05.02.2020 року у розмірі 105291,92грн., виходячи з наступного розрахунку (692,71грн. і 153 р.д. = 105291,92грн.), а не 73199,79 грн., як зазначено в рішенні суду.

В судовому засіданні заявник підтримала заяву, з підстав, що в ній зазначені, надала пояснення про те, що рішення суду переглянуто судом апеляційної інстанції, залишено в силі, при підрахунку суми середньомісячної заробітної плати судом першої інстанції допущено арифметичну помилку при додаванні сум заробітної плати за місяці, що передували звільненню, відповідно весь подальший розрахунок був неправильним.

Відповідно до ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.11.2016 "Про судове рішення у цивільній справі", вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Арифметична помилка - це помилка у підрахунках (арифметичних діях). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.

Виходячи з правової позиції Верховного Суду України, суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився.

При цьому, процесуальним законом встановлено заборону під виглядом виправлення недоліків судового рішення вносити будь-які зміни до його змісту, зокрема змінювати висновки та мотиви судового рішення.

Як вбачається з поданої заяви про виправлення арифметичної помилки, позивач вбачає арифметичну помилку в обчисленні суми, яка належить до стягнення з відповідача на користь позивача за вимушений прогул.

В свою чергу, суд акцентує увагу, що, виправляючи описку у своєму рішенні, суд не може змінювати зміст цього рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Таким чином наведені заявником обставини, як підстава для внесення виправлень у судове рішення, не є ані очевидною арифметичною помилкою, ані опискою в розумінні приписів цивільно-процесуального закону.

Також, як встановлено матеріалами справи, позивач безпосередньо брала участь в апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції, нею не реалізовано право щодо надання пояснень та заперечень, позивач не зазначила, щодо розрахунок визначений рішенням суду першої інстанції є неправильним, не надала свого розрахунку, при перегляді судового рішення позивач апеляційну скаргу не визнала, зазначила, що скарга є безпідставною, рішення суду першої інстанції законним. В даному випадку, внесення виправлень, на які вказує позивач, фактично є зміною змісту рішення суду, що є недопустимим при вирішенні питання про виправлення описки в судовому рішенні.

Поняття «зловживання» представлене в статті 17 та статті 35§ 3 (a) (зловживання правом на індивідуальне звернення). Вона посилається на своє звичайне значення відповідно до загальної теорії права, а саме - шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене (Miroпubovs і інші проти Латвії, §§ 62 та 65; S.A.S. проти Франції [ВП], § 66).

В параграфі 68 рішення в справі Європейського суду з прав людини «Birsan проти Румунії» вказано, що ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямована на забезпечення демократій засобами боротьби з діями та діяльністю, які знищують або неналежним чином обмежують основні права та свободи незалежно від того, чи дії або діяльність здійснюються «державою», «групою» або «особою».

Зловживання правами національним законодавством та міжнародно-правовими зобов`язаннями України не гарантується.

Заяву про виправлення описки необґрунтовано належними правовими підставами.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Бородовський С.О.