Справа № 497/1604/19
Провадження № 2/497/66/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.

секретаря Божевої І.Д.

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку будинку,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просить визнати за нею право власності на 43/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою по АДРЕСА_1 . Позивачка посилається на те, що відповідно до договору відчуження з умовою довічного утримання від 12.02.2011 року вона є власником 39/100 частин вищезазначеного житлового будинку. Співвласниками цього житлового будинку є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яким належало 34/100 частин будинку, тобто усі вони володіли 73/100 частинами, 27/100 частинами ніхто не володів та взагалі не існує приміщень або споруд, які б складали цю частку житлового будинку. Вона з відповідачами звернулися до КП «Болградське БТІ» з метою перерахунку часток в будинку, після чого вони отримали рекомендації та довідку про розподіл часток між ними в наступних частках: за відповідачами - 57/100 частин та за нею, позивачкою, - 43/100. Відповідачі звернулися до Болградського районного суду з позовом про визнання права власності на належну їм частину в житловому будинку та за ними визнано право власності на їх частини, які становлять 57/100 частин. Так як позивачка фактично володіє 43/100 частинами вищезазначеного будинку, відповідачі вже оформили за собою право власності на вищезазначену частину, яка фактично їм належить, тому вона була змушена звернутися до суду з цім позовом, для оформлення фактично належної їй частки в житловому будинку.

Позивачка ОСОБА_1 до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається зі змісту ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

В судовому засіданні встановлено, що 12 лютого 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_6 з іншого боку був укладений договір відчуження з умовою довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 передали, а ОСОБА_6 прийняла у власність квартиру за АДРЕСА_2 3, яка складає 39/100 частин жилого домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 в свою чергу зобов`язується довічно повністю утримувати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, зберігати їх право безкоштовного, довічного проживання в цієї квартирі (а.с.6).

В подальшому, як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 29 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складений відповідний актовий запис № 86 від 29.04.2011 року (а.с.8), а також відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 07 вересня 2011 року Тверським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складений відповідний запис №5263 від 07.09.2011 року (а.с.9).

Відповідно до ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до ст. 334 цього Кодексу. Як вбачається з вимог ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Після укладення шлюбу у 2014 році з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 змінила своє прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 09.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.7).

Іншими співвласниками вищезазначеного житлового будинку є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яким належить кожному по 57/200 частин, що підтверджується довідкою КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» (а.с.13), з якої також вбачається, що 27/100 частин право власності не встановлено, а за кожним з позивачів рахується по 34/200 частин.

Комісією Болградської міської ради Одеської області було обстежено територію земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 та за результатами обстеження було встановлено наступне: згідно технічної інвентаризації проведеної в 1983 році на території ділянки знаходилися наступні будівлі літер «А», «Б», «В» - житловий будинок; літер «Г», «Д», «Е», «Ж», «И», «Л», «С», «М», «П», - сараї; літер «З» - навіс. Згідно технічної інвентаризації проведеної в 2003 році на території земельної ділянки знаходилися наступні будівлі: літер «Б», «В» - житловий будинок; літер «Г», «Д», «Е», «Ж», «И», «Л», «М», «П», - сараї; літер «К» - вбиральня; літер «З» - навіс. На момент проведення візуального обстеження на території земельної ділянки знаходяться наступні будівлі: літер «Б», «В» - житловий будинок; літер «Г», «Д», «Е», «Ж», «И», «Л», «М», «П», - сараї; літер «К», «О» - вбиральня; літер «З» - навіс., відсутні будівлі літер «А» - житловий будинок, літер «С» - сарай. На підставі вищезазначеного був складений акт від 26 травня 2017 року, все це було встановлено в рішенні Болградського районного суду від 08.10.2018 року по справі №497/1329/18. Цім рішенням також визнано право власності відповідачів на 57/100 часток вищезазначеного житлового будинку і рішення набрало законної сили (а.с.19-20).

14.12.2010 року на замовлення позивачки на даний житловий будинок виготовлено технічний паспорт КП «Болградське БТІ», в якому зазначено, що площа житлового будинку АДРЕСА_3 , складає 77,30 кв.м., житлова 50,00 кв.м. (а.с.15-17).

Як вбачається з довідки КП «Болградське БТІ» доля ОСОБА_9 складає 43/100 частин, а саме житловий будинок літ. «В», загальною площею 77,3 кв.м., в тому разі житлова 50,00 кв.м., сараї літ. «І,Л,М», навіс літ. «З,Н», вбиральня літ. «К», дворові споруди № 1- 1/2 частина, № 5.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 51550912 від 11 березня 2020 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на вказану частку житлового будинку, так як не встановлено її частини на житловий будинок.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі визнали позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає за необхідним визнати право власності за позивачкою на 43/100 часток вищезазначеного будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 317-319, 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст.12,81,263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частку будинку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право власності на 43/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца