ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4294/20 Справа № 202/2259/17 Суддя у 1-й інстанції - Мороз В. П. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
УХВАЛА

29 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

клопотання Приватного підприємства "АЛЬФА-МУР" про залучення до розгляду

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вуд Стор"

на додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави та визнання права власності; за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави та визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 листопада 2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого позивач позичив відповідачу грошові кошти в сумі 475 600 грн., а останній зобов`язувався повернути їх не пізніше 19.11.2016 року.

По закінченню зазначеного строку відповідач борг не повернув.

Відповідно до п.5 укладеного сторонами договору позики з метою забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань, він зобов`язався надати в заставу нерухоме майно, а саме, 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору дарування від 28.01.1999 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстр № 244 та зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №489п за реєстровим № 1199-562.

У зв`язку з чим позивач просив в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 19.11.2015 року, звернути стягнення на предмет застави, шляхом визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, а саме на: 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу на підставі договору дарування від 28.01.1999 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстр № 244 та зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №489п за реєстровим № 1199-562.

10 квітня 2020 року до суду першої інстанції надійшла заява від ОСОБА_3 про вступ у справу в якості третьої особи із самостійними вимогами та подано позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 червня 2016 року між ОСОБА_3 (Забудовник) та ОСОБА_2 (Інвестор) в простій письмовій формі було укладено Інвестиційний договір.

Відповідно до п. 1.1. Договору, об`єктом інвестування був єдиний майновий комплекс, загальною площею 3 992, 5 кв.м., який розташовується за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 2.4. Договору, графік інвестування: до «01» вересня 2016 року - 500 000,00 грн. (п`ятсот тисяч грн. 00 коп.); до «01» листопада 2016 року - 200 000,00 (двісті тисяч грн. 00 коп.).

Станом на час подання даної позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за Інвестиційним договором будівництва від 01.06.2016р. не виконав, суму інвестицій не сплатив.

Третьою особою з самостійними вимогами виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання відповідно до умов Інвестиційного договору будівництва від 01.06.2016р.

ОСОБА_3 просив розірвати Інвестиційний договір будівництва від 01.06.2016р., укладений між ним та ОСОБА_2 .

Та визнати за ним - ОСОБА_3 право власності на єдиний майновий комплекс - нежитлові будівлі оптово-роздрібного ринку, загальною площею - 3 992 5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , до складу якого входять: А - вартова, Б - навіс, В - навіс, Г - контейнер, Д - вбиральня, Е - ангар, Є - ангар, Ж - вагон, З - вагон, И - вбиральня, І - душова, Ї - вартова, Й - контейнер, К - контейнер, Л- склад, М - трансф.пункт, Н - контейнер, О - навіс, П - навіс, Р - вартова, С - вагон, Т-навіс, У- навіс, №1-7 - торг.прил., №8 - шлагбаум, №9 - огорожа, №10 - огорожа, №11 - ворота, №12 - ворота, №13 - ворота, №14 - ворота, №15- ворота, №16 - ворота, №17 - ворота, №18 - ворота, №19 - ворота, №20 - ворота, №21 - ворота, №22 - огорожа, №23 - прожектор, І - покриття, площею - 30 870,2 кв.м, II - покриття, площею - 480 кв.м.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 19.11.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у розмірі 475 600 грн., на підставі п.5 Договору позики від 19.11.2015 р. звернуто стягнення на предмет застави, наступним шляхом:

Визнано за громадянином ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) право власності на предмет застави, а саме: 1/2 частину квартири, загальна площа якої складає 61,5 кв.м. та яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта: 01), яка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 28.01.1999 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Іщенко Н.Д., реєстр № 244 та зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №489п за реєстровим № 1199-562.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності задоволено.

Розірвано Інвестиційний договір будівництва від 01.06.2016р., що був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на єдиний майновий комплекс - нежитлові будівлі оптово-роздрібного ринку, загальною площею - 3 992 5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , до складу якого входять: А - вартова, Б - навіс, В - навіс, Г - контейнер, Д - вбиральня, Е - ангар, Є - ангар, Ж - вагон, З - вагон, И - вбиральня, І - душова, Ї - вартова, Й - контейнер, К - контейнер, Л- склад, М - трансф.пункт, Н - контейнер, О - навіс, П - навіс, Р - вартова, С - вагон, Т-навіс, У- навіс, №1-7 - торг.прил., №8 - шлагбаум, №9 - огорожа, №10 - огорожа, №11 - ворота, №12 - ворота, №13 - ворота, №14 - ворота, №15- ворота, №16 - ворота, №17 - ворота, №18 - ворота, №19 - ворота, №20 - ворота, №21 - ворота, №22 - огорожа, №23 - прожектор, І - покриття, площею - 30 870,2 кв.м, II - покриття, площею - 480 кв.м.

В апеляційній скарзі ТОВ "Вуд Стор" просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

28.10.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання від Приватного підприємства "АЛЬФА-МУР" про залучення до розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду з`ясовує питання про склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

За змістом листа Верховного Суду від 12.05.2020р. № 1117/0/208-20 щодо порядку застосування п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦПК України зазначене нововведення стосується прав та обов`язків осіб, які не були залучені до участі у справі та які не подавали апеляційної скарги.

Як вбачається із заяви Приватного підприємства "АЛЬФА-МУР", останнє ставить питання про залучення їх саме до розгляду апеляційної скарги ТОВ "Вуд Стор" на додаткове рішення, що не передбачено чинним законодавством.

Крім того, заявником не зазначено у якості кого необхідно залучити його до розгляду апеляційної скарги ТОВ "Вуд Стор" на додаткове рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що заяву Приватного підприємства "АЛЬФА-МУР" про залучення до розгляду апеляційної скарги ТОВ "Вуд Стор" на додаткове рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 365 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання Приватного підприємства "АЛЬФА-МУР" про залучення до розгляду апеляційної скарги - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

Т.П. Красвітна