печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2020 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

за участі секретаря судових засідань Шевченко О. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кобзар Ю. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання позивачапро забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», третя особа - Національний банк України, про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває зазначена справа.

Позивач звернулася до суду із клопотанням про забезпечення доказів, які стосуються предмета спору, проте в самостійному порядку вона позбавлена можливості їх здобути.

Клопотання обґрунтоване тим, що фактично в даний час відповідач, AT КБ «Приватбанк» приховує інформацію про розміщення банківського вкладу по Договору SAMDN4637 банківського вкладу від 24.06.2011 року та використовує окупацію АРКрим як привід для невиконання своїх договірних зобов`язань. З метою спростування доводів відповідача, які викладені в чисельних відповідях (відмовах) та підтвердження факту розміщення відповідачем банківського вкладу по Договору SAMDN4637 банківського вкладу від 24.06.2011 року виникла необхідність про забезпечення даних доказів, шляхом доручення третій особі, Національному банку України провести перевірку Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», щодо підтвердження факту розміщення позивачем банківського вкладу по Договору SAMDN4637 банківського вкладу від 24.06.2011 року, а також факт неповернення даного вкладу та його облік в даний час.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказам, оскільки у випадках передбачених законодавством певні обставини справи повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Оскільки доказування не може ґрунтуватися на доказуванні, а власне докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достатності та достовірності, у разі неможливості самостійно надати докази, учасник справи вправі подати клопотання про витребування таких доказів судом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виходячи зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на захист жодним чином не допускає обмеження держави у виборі правових засобів і їх реалізації в ході розгляду його справи, оскільки у своїх доводах Суд виходить з теорії «рівності зброї», тобто зрівнювання сторін не за кількісними ознаками наданих повноважень, а за процесуальним статусом в ході усього процесу, в тому числі і в суді (постанова у справі «Рожков проти РФ» від 31 жовтня 2013 року). Сам принцип «рівності зброї» передбачає, що кожній зі сторін повинна бути надана розумна можливість представляти свою правову позицію, включаючи свої докази таким чином, щоб вона не була поставлена в значно менш вигідне становище, ніж інша сторона.

З метою повного та всебічного розгляду справи, суд приходить до висновку про задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів, які входять до кола предмета доказування у справі.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги клопотання про доручення Національному банку України провести перевірку ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки підстави та порядок проведення такої перевірки визначено спеціальними нормативно-правовими актами, обсяг яких не охоплюється інститутом забезпечення доказів у цивільно-правовому спорі.

Керуючись ст.ст. 1-19, 43, 49, 81, 83, 84, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання позивачапро забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», третя особа - Національний банк України, про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Витребувати у Національного банку України засвідчений Звіт про концентрацію ризиків за пасивними операціями банку» (форма № 625) станом на дату припинення діяльності філій ПАТ КБ «ПриватБанк» у АР Крим, в частині інформації щодо контрагента ОСОБА_3 (громадянка України, паспорт НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Зобов`язати у Національний банк України надати витребувані докази протягом двадцяти днів з дня постановлення ухвали.

Роз`яснити особі, у якої витребовуються судом докази, що відповідно до вимог статті 84 ЦПК України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.В. Вовк