Постанова

Іменем України

15 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 642/5748/17

провадження № 61-743св19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач - Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Харківська міська рада,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 червня 2018 року у складі судді Вікторова В. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Тичкової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Харківська міська рада, про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю в Харківської міської ради від 04 січня 2017 року № ХК 40, ОСОБА_1 є замовником реконструкції приміщень літ. «А-1» під торгівельне приміщення на АДРЕСА_1 .

Згідно з вимогами законодавства відповідач як замовник об`єкта будівництва зобов`язаний взяти участь у створенні розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту та укласти договір про пайову участь з органами місцевого самоврядування до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію.

Пайова участь у розвитку інфраструктури м. Харкова для всіх замовників (фізичних осіб-підприємців, фізичних та юридичних осіб), які мають намір здійснити нове будівництво, реконструкцію, розширення, капітальний ремонт, технічне переоснащення та реставрацію об`єкта містобудування на території міста Харкова незалежно від форми власності замовника, розташування та функціонального призначення об`єкта будівництва, є обов`язковою.

Листом управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 28 лютого 2017 року № 127/0/114-17 відповідача проінформовано про необхідність звернення до виконавчих органів Харківської міської ради для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова. Проте, відповідного звернення про укладення договору про пайову участь, або його зміну від відповідача не надходило.

З урахуванням викладеного Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради вважає, що укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури є обов`язком відповідача, а його відмова від його укладення порушує права та законні інтереси позивача, у зв`язку з чим просив визнати такий договір укладеним між сторонами, за умовами пунктів 2.1.1, 2.1.2 якого розмір пайової участі складає 160 640,66 грн, які мають бути перераховані до бюджету міста Харкова єдиним платежем або частинами протягом десяти календарних днів з дня укладення договору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01 червня 2018 року позов задоволено частково. Визнано укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова між ОСОБА_1 та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради в наступній редакції:

«ДОГОВІР №

про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова

м. Харків «___» _______201__ р.

Департамент економіки та комунального майна, іменований надалі «Департамент», в особі заступника міського голови - директора Департаменту економіки та комунального майна Фатєєва Михайла Івановича , що діє на підставі Положення про Департамент економіки та комунального майна, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20 листопада 2015 № 7/15 «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання» з однієї сторони, та з іншої сторони ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), іменований надалі «Замовник», на виконання Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 № 804 (із змінами), уклали цей договір про наступне.

1.Предмет договору

1.1. Цей договір регулює взаємовідносини між сторонами щодо пайової участі «Замовника» у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції нежитлових приміщень в літ. «А-1» під торговельне приміщення на АДРЕСА_1 .

2.Обов`язки сторін

2.1. «Замовник»:

2.1.1. Здійснює перерахування до бюджету м. Харкова (код платежу - 24170000, рахунок - 0002, МФО - 851011, код ЄДРПОУ - 37999649, банк - ГУДКСУ у Харківській області, одержувач - УДКСУ у місті Харкові Харківської області) коштів у розмірі 7300,00 грн. (сім тисяч триста гривень 00 копійок), згідно з розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова.

2.1.2. Сплачує пайовий внесок в повній сумі єдиним платежем або частинами, протягом десяти календарних днів з дня укладання даного договору.

2.2. «Департамент»:

2.2.1. На запит «Замовника» надає лист про підтвердження факту повної сплати пайового внеску після остаточного розрахунку по укладеним договорам про пайову участь на підставі даних Департаменту бюджету і фінансів Харківської міської ради.

3.Відповідальність сторін

3.1. У разі невиконання або неналежного виконання «Замовником» обов`язків, передбачених п. 2.1. цього договору, «Замовник» сплачує до бюджету м. Харкова штраф у розмірі 25 % від суми не перерахованих коштів у визначений термін.

4. Час та дія договору

4.1. Договір набуває чинності з часу підписання сторонами або набрання чинності судового рішення щодо укладання цього договору, та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором.

5. Зміна та розірвання договору

5.1. Зміна та розірвання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

5.2. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

5.3. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

5.4. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

5.5. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

6.Особливі умови

6.1. 3 питань, не передбачених цим договором, сторони керуються чинним законодавством України.

6.2. Умови договору можуть бути змінені або доповнені тільки з письмової згоди сторін і оформляються додатковою угодою до договору.

6.3. У випадку реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) будь-якої із сторін цього договору, права та обов`язки за цим договором переходять до правонаступників.

6.4. У разі зміни власника нерухомого майна, зазначеного в п. 1.1. договору, права та обов`язки щодо виконання умов договору переходять до нового власника.

6.5. Спори, що виникають між сторонами при виконанні, розірванні, або припиненні договору, вирішуються у судовому порядку.

6.6. Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє до моменту остаточного виконання сторонами своїх обов`язків за договором.

6.7. Цей договір складений у 2-х примірниках, які мають силу оригіналу.

7.Адреса та реквізити сторін

Від « Департаменту» Від « Замовника»

Заступник міського голови - ОСОБА_1

директор Департаменту економіки ________( підпис) ПІБ та комунального майна

__________ М.І.Фатєєв ідентифікаційний номер НОМЕР_1

61003, м. Харків, м-н Конституції, 7

Днем укладання договору вважати день набрання рішенням суду законної сили.»

В інший частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ухилення замовника від укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов`язання, яке прямо передбачено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Невиконання такого зобов`язання не звільняє замовника будівництва від обов`язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. З урахуванням граничного розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, встановленого частиною шостою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», до бюджету міста Харкова підлягає перерахуванню сума в розмірі 7 300 грн, згідно розрахунку 73 000:100%х10%.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року апеляційну скаргу Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради залишено без задоволення, заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 червня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, унаслідок чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У січні 2019 року Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати, і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій вірно застосували норми матеріального права щодо обов`язковості укладення договору про пайову участь, однак безпідставно та необґрунтовано розрахували величину пайової участі, не надавши належної оцінки доводам та доказам, наданим позивачем на обґрунтування своїх вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Станом на час розгляду справи Верховним Судом відзив на касаційну скаргу не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 04 січня 2017 року № ХК 40, ОСОБА_1 є замовником реконструкції приміщень в літ. «А-1» під торговельне приміщення на АДРЕСА_1 .

На дату прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом зазначеного об`єкта ОСОБА_1 не виконав покладеного на нього Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов`язку щодо укладення договору про пайову участь і не звернувся до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із заявою з приводу укладення такого договору.

Позивач звернувся до відповідача з листом від 28 лютого 2017 року №-127/0/114-17 з пропозицією укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова.

Крім того, листом управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 11 квітня 2017 року № 250-0/114/17 ОСОБА_1 направлено для розгляду та підписання два оригінали договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова, складений відповідно до типового договору, передбаченого Порядком пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Харкова, який містить всі істотні умови, визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповіді на зазначені листи, підписаного договору або протоколу розбіжностей до нього від ОСОБА_1 , а ні до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, а ні до Харківської міської ради не надходило.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 декларації про готовність об`єкта експлуатації вбачається, що кошторисна вартість будівництва склала 73 000 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до абзацу першого частини восьмої та абзацу першого частини дев`ятої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням зобов`язання, прямо передбаченим чинним законодавством. Невиконання такого зобов`язання не звільняє замовника будівництва від обов`язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Таким чином, установивши, що ОСОБА_1 ухиляється від укладення договору про пайову участь, суди зробили обґрунтований висновок про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача укласти такий договір.

Згідно з частинами першою, другою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

Частиною третьою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій (частина п`ята статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до частини шостої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Порядок про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова затверджений рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради 09 листопада 2011 року № 804 зі змінами, внесеними рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 22 травня 2013 року № 319.

Згідно з пунктом 3.2 Порядку величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта будівництва, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати з придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх та позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки за загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, що з урахуванням граничного розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, встановленого частиною шостою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», до бюджету міста Харкова підлягає перерахуванню сума в розмірі 7 300 грн (73 000: 100 % х 10 %).

Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм матеріального права викладений, зокрема, в постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року в справі № 643/2453/16 (провадження № 61-2361св19), від 11 грудня 2019 року в справі № 642/2925/17 (провадження № 61-26030св18) і в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2019 року в справі № 643/16818/18 (провадження № 61-14066св19).

Доводи касаційної скарги щодо неправильного визначення розміру пайового внеску та неврахування при цьому судами доводів та доказів сторони позивача не можуть бути підставами для скасування постановлених у справі судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Крім того, такі доводи касаційної скарги були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ухвалені у справі судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині - без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 червня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко