Ухвала

13 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 489/7944/18

провадження № 61-5757ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2019 року та рішення Миколаївського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми індексації розміру аліментів та збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2019 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 суму індексації аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, в розмірі 24 569,95 грн, збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2010 року в справі №ц2-6241/10 та стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликано виконавчий лист виданий на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2010 року в справі №ц2-6241/10 про стягнення аліментів та розподілено судові витрати.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2019 року в частині збільшення розміру аліментів змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Додатковою постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2020 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1625,00 грн витрат на правничу допомогу.

24 березня 2020 року (відповідно до відмітки на поштовому конверті) ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2019 року, постанову Миколаївського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, додаткову постанову від 18 березня 2020 року у справі.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

Зміст касаційної скарги свідчить про те, що ОСОБА_1 оскаржує в касаційному порядку на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2019 року та рішення Миколаївського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року. Однак відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень та доданих до касаційної скарги судових рішень за результатами апеляційного перегляду рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2019 року апеляційний суд прийняв постанову від 19 лютого 2020 року, а не рішення від 18 лютого 2020 року. Разом із тим, заявник не погоджується із стягнення з нього на користь позивача витрат на правничу допомогу за додатковою постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 березня 2020 року, однак клопотання щодо перегляду цього судового рішення ним не заявлено.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно уточнити зміст та прохальну частину касаційної скарги, зазначивши судові рішення, які ним оскаржуються.

Крім того, в порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено адресу електронної пошти особи, яка подає касаційну скаргу.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно з частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху для усунення зазначених недоліків шляхом подачі касаційної скарги в новій редакції.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2019 року та рішення Миколаївського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми індексації розміру аліментів та збільшення розміру аліментів залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров