ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року

м.Суми

Справа №589/3826/17

Номер провадження 22-ц/816/642/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Шосткинська дитяча лікарня» Шосткинської міської ради,

треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2019 року в складі судді Євдокімової О.П., ухвалене в м. Шостка,

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточнивши який (а.с. 66-68), просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 50 077 грн 74 коп., 3% річних у розмірі 1168 грн 94 коп. та інфляційні нарахування у розмірі 4411 грн 62 коп.

Свої вимоги мотивував тим, що 06 грудня 2016 року о 10 годині 05 хвилин водій ОСОБА_2 по вул. Садовий Бульвар АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем «УАЗ 3152», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить Комунальному лікувально-профілактичному закладу «Шосткинська дитяча лікарня», порушивши Правила дорожнього руху, скоїв наїзд на припаркований до краю проїзної частини автомобіль JEEP GRAND CEROKEE, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 . На час скоєння ДТП автомобіль JEEP GRAND CEROKEE на підставі нотаріально посвідченої довіреності був у розпорядженні позивача.

Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2016 року водій ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Вказує, що страхова компанія ПрАТ «СК Євроінс Україна, де був застрахований автомобіль, яким керував водій ОСОБА_2 виплатила йому страхове відшкодування у розмірі 8853 грн 05 коп. Проте страхової виплати на ремонт автомобіля не вистачило і різниця між витраченими ним на ремонт пошкодженого в ДТП автомобіля коштами та сумою страхової виплати складає 50 077 грн 74 коп.

Крім основного боргу просив стягнути з відповідача суму 3 % річних у розмірі 1168 грн 94 коп. та інфляційні нарахування у розмірі 4411 грн 62 коп.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди про відшкодування цієї шкоди або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність із вимогою про виплату страхового відшкодування або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

У відзивах на апеляційну скаргу Комунальне некомерційне підприємство «Шосткинська дитяча лікарня» Шосткинської міської ради та ОСОБА_2 просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказують, що судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 06 грудня 2016 року о 10 годині 05 хвилин водій ОСОБА_2 по вул. Садовий Бульвар АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем «УАЗ 3152», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить Комунальному лікувально-профілактичному закладу «Шосткинська дитяча лікарня», порушивши Правила дорожнього руху, скоїв наїзд на припаркований до краю проїзної частини автомобіль JEEP GRAND CEROKEE, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 . На час скоєння ДТП автомобіль JEEP GRAND CEROKEE на підставі нотаріально посвідченої довіреності був у розпорядженні ОСОБА_1 .

Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2016 року водій ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 5).

Вказана постанова Шосткинського міськрайонного суду не оскаржувалась до Апеляційного суду Сумської області та накладений на водія ОСОБА_2 штраф було сплачено, про що є відмітка канцелярії суду на копії постанови (а.с. 5 на звороті).

Автомобіль «УАЗ 3152», державний номерний знак НОМЕР_1 , на день вчинення ДТП належить Комунальному лікувально-профілактичному закладу «Шосткинська дитяча лікарня», нині Комунальне некомерційне підприємство «Шосткинська дитяча лікарня» Шосткинської міської ради, що підтверджується відповідними документами.

Автомобіль «УАЗ 3152», державний номерний знак НОМЕР_1 застраховано у страховій компанії ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Страхове відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн (а.с. 124).

Власником автомобіля JEEP GRAND CEROKEE, державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с. 136-137).

ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності має право користуватися зазначеним автомобілем та отримувати страхові відшкодування.

Страхова компанія ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на підставі заяви про повідомлення про подію, страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування, виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 8853 грн 05 коп., що підтверджується відповідною довідкою ПАТ «Державний експортно - імпортний банк» (а.с. 170-172).

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, 3% річних у розмірі 1168 грн 94 коп та інфляційних нарахувань у розмірі 4411 грн 62 коп., суд першої інстанції виходив з того, що сума страхового відшкодування у розмірі 8853 грн 05 коп. не перевищила межі страхової суми, зазначеної у страховому полісі у розмірі 100000 грн, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача 50077 грн 74 коп. та не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Виходячи з вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Нормами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Проте покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування відповідальності та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Велика Палата вважає, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі виникнення деліктного зобов`язання страховик бере на себе виконання обов`язку страхувальника у межах суми страхового відшкодування, а страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, може звернутися з позовом до страховика, у якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що відповідає загальній меті страхування.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки сума виплати страхового відшкодування у розмірі 8853 грн 05 коп. не перевищила межі страхової суми, зазначеної у страховому полісі у розмірі 100000 грн, тому відсутні підстави для стягнення шкоди з відповідача.

Крім того, заслуговують на увагу і посилання відповідача та третьої особи ОСОБА_2 на те, що позивач, заявляючи вимоги про стягнення додаткових коштів, витрачених на ремонт автомобіля, не спростовує належними доказами наявний висновок експертного дослідження, про те, що вартість матеріального збитку складає 8853 грн 05 коп.

Позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань обґрунтовано місцевим судом залишені без задоволення, оскільки зазначені вимоги є похідними від позовної вимоги щодо стягнення з відповідача завданої шкоди.

Наведені ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду попередньої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскаржуваного рішення.

Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді : О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук