Справа № 286/3351/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

з участю представника

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що відносини в сім`ї не склалися. З самого початку подружнього життя відповідач стала порушувати подружню вірність та вони фактично не проживали. В період шлюбу народилася дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківство відносно якої він не визнає. Вважає, що їх сім`я розпалася і зберегти її неможливо, а тому він твердо має намір розірвати шлюб.

Відповідачем відзив на позов не подавався.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала, з наведених у позові підстав, зазначивши, що за весь час, наданий сторонам на примирення, відповідач прийшла до позивача лише один раз, але не залишилася у нього. ОСОБА_3 , тобто позивач, тяжко хвора, лежача людина. Він потребує постійного стороннього догляду, який повністю здійснює його рідна сестра - ОСОБА_5 , в тому числі і змінює йому памперси, білизну. Не проживають вони спільно з відповідачем з грудня 2018 року. Їх сім`я розпалася і жити разом вони вже не будуть. Є інформація, що вона співмешкає зараз із свідком ОСОБА_6 ..

Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що 01.03.2020 вона їздила до ОСОБА_3 з дитиною і розмовляла з ним. Він сказав, що не бажає розлучення. Однак, вона там не залишилася, так як чоловік його сестри - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , її вигнав, вказавши, що вона його там доглядати не буде, а щоб забирала його до своїх батьків. В батьків велика сім`я і там вони жити не зможуть. Припинили вони спільне проживання після того, як відповідач потрапив в лікарню з інсультом. Вона в лікарню ходила, поки їй не заборонив ОСОБА_8 . Щодо її проживання з ОСОБА_9 , то це неправда.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, показання свідків та дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 01.10.2019 між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було укладено шлюб 12.01.2017 (актовий запис №2).

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Тобто, зі змісту вказаної норми слідує, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В п. 10 Постанови №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися.

Свідок ОСОБА_5 , рідна сестра позивача, показала, що відповідач часто з часу укладення шлюбу їхала до батьків і не проживала з чоловіком, тобто позивачем. В липні 2017 року після зустрічі сторін із знайомим позивача - свідком ОСОБА_6 , відповідач додому не приїхала. Повернулася в травні вагітна, коли садили картоплю. Після одруження брат став опущений. Дружина його не доглядала. Вони могли випивати. З вересня 2018 року вона з братом не жила. В лікарню після одруження він попав спочатку з висипом, а в грудні 2018 року - з інсультом. Ревнував дружину до якогось ОСОБА_11 . Переживав.

Свідок ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_3 , його товариш, добре відносився до ОСОБА_13, а його сестра, чоловік і зять її виганяли з хати після того як вони розписалися. Після того, як захворів ОСОБА_12 , ОСОБА_8 також виганяв Олю. При цьому, свідок зазначив, що в будинку ОСОБА_3 після виписки останнього з лікарні особисто він не був. З Олею він бачився декілька разів.

Як пояснила представник позивача спільне проживання між сторонами є неможливим, так як поставить під загрозу життя позивача, який є тяжко хворим. Догляд здійснює його сестра, яка не заперечує, щоб доглядала брата ОСОБА_13 . Однак, необхідний контроль, так як остання не могла налагодити побут, випрати постільну білизну, коли брат був здоровий, а зараз необхідно постійно прибирати за лежачою людиною, яка себе не обслуговує. Крім того, сестра забезпечує йому і лікування, чого не зможе робити відповідач. На її думку, відповідач заперечує проти розлучення по тій причині, щоб не втратити спадщину, але її дитина є єдиним спадкоємцем.

При цьому, суд врахував бажання відповідача на примирення, та з метою охорони сім`ї надав сторонам строк на примирення терміном на 1 місяць. Однак, за наданий судом строк на примирення сторони не примирилися та не стали проживати однією сім`єю. Сама ж відповідач пояснила, що не залишилася по місцю проживання свого чоловіка, так як чоловік сестри ОСОБА_3 її виганяв, хоча сама ОСОБА_7 не заперечувала, щоб вона залишалася доглядати брата. Її твердження, що вона потім поїде та буде жити з хворим лежачим чоловіком, з яким не проживала більше року, суд не може покласти в основу рішення по справі, оскільки відсутні будь-які підстави вважати, що вказані обставини будуть мати місце. Наразі шлюбні відносини між сторонами припинені.

В ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України законодавець закріпив, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

При цьому, законодавець не визначив будь-які виключення з положень вказаних правових норм.

Копії довідки про результати розгляду звернення від 09.12.2019 та письмові пояснення ОСОБА_3 від 02.12.2019 (а.с. 38-39) підтверджують його бажання розлучитися з відповідачем. Остання ж в судовому засіданні підтвердила його здатність висловлювати свою думку.

Таким чином, аналізуючи досліджені докази та правові норми, що регулюють спірні правовідносини; за встановлених обставин, зважаючи, що сторони з грудня місяця 2018 року, тобто більше року, проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинені; будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідно відносини між подружжям можливо покращити, можливо відновити шлюбні відносини, в тому числі з огляду на тяжку хворобу позивача, та зберегти сім`ю, суду не надано, а формальне ж існування шлюбу суперечить інтересам позивача, які мають істотне значення, і має ознаки примушування до його збереження, що є порушенням права на свободу та особисту недоторканність та може мати наслідки, встановлені законом, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. в доход держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 12 січня 2017 року Овруцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (актовий запис №2).

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 11.03.2020.