Ухвала

24 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 493/599/19

провадження № 61-13286ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В.,

розглянув касаційну скаргу представника навчально-виховного комплексу «Піщанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти» Балтської районної ради Одеської області - адвоката Колеснікова Івана Леонтійовича постанову Одеського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Навчально-виховного комплексу «Піщанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти» Балтської районної ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - директор навчально-виховного комплексу «Піщанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти» Балтської районної ради Одеської області Груценко Валентина Федорівна, про визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Навчально-виховного комплексу «Піщанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти» Балтської районної ради Одеської області про визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ навчально-виховного комплексу «Піщанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти» Балтської районної ради Одеської області від 22 листопада 2018 року № 254 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани.

Визнано незаконним та скасовано наказ навчально-виховного комплексу «Піщанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти» Балтської районної ради Одеської області від 25 січня 2019 року № 14-К про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді вихователя 0,90 ставки дошкільного підрозділу навчально-виховного комплексу «Піщанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти» Балтської районної ради Одеської області.

Стягнуто з навчально-виховного комплексу «Піщанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти» Балтської районної ради Одеської області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 25 березня 2019 року по 23 грудня 2019 року у розмірі 44 294,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У вересні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника навчально-виховного комплексу «Піщанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти» Балтської районної ради Одеської області - адвоката Колеснікова І. Л. на постанову Одеського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року.

У касаційній скарзі представник навчально-виховного комплексу «Піщанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти» Балтської районної ради Одеської області - адвокат Колесніков І. Л., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та передати справу на новий апеляційний розгляд.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 2 частини першої статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у вказаній справі є визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 44 294,00 грн.

Оскільки ціна позову у даній справі станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн * 250 = 525 500,00 грн), відповідно до пункту 2 частини першої статті 274 ЦПК України вказана справа належить до категорії спорів, що можуть розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження, тобто не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що зазначена справа є малозначною.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Переглядаючи справи в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки представник навчально-виховного комплексу «Піщанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти» Балтської районної ради Одеської області - адвокат Колесніков І. Л. подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, статтями 175, 176, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника навчально-виховного комплексу «Піщанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти» Балтської районної ради Одеської області - адвоката Колеснікова Івана Леонтійовича постанову Одеського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Навчально-виховного комплексу «Піщанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти» Балтської районної ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - директор навчально-виховного комплексу «Піщанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - заклад дошкільної освіти» Балтської районної ради Одеської області Груценко Валентина Федорівна, про визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

О. В. Білоконь