КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/6925/19 Головуючий у 1-й інст. - Ярмола О.Я.
Апеляційне провадження №22-ц/824/2294/2020 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2019 року, ухвалене у складі судді Ярмоли О.Я у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсними результатів публічних торгів (аукціону) та договорів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить визнати недійсними результати публічних торгів (аукціону), оформлені протоколом електронних торгів №UA-ЕА-2019-01-28-000021-b від 20.03.2019 року за лотом F11GL37016, згідно з умовами, затвердженими Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у рішенні №2313 від 07.11.2018 року; визнати недійсним Договір купівлі-продажу майнових прав №1286-К від 12.04.2019 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП»; визнати недійсним Договір відступлення права вимоги за Іпотечним договором, серія та номер 600, виданий 12.04.2019 року, видавник Чернелюх Л.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП».

Посилається на те, що 11.10.2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір № 1277/ФКВ- 07, за умовами якого відповідач зобов`язався надати, а позивач отримати грошові кошти на загальну суму 93 000 дол. США з кінцевим строком погашення кредиту 10.10.2022 року. 30.06.2010 року ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора позивача. В 2019 році позивачу стало відомо, що право вимоги за кредитним договором №1277/ФКВ-07 від 11.10.2007 року, укладеним з фізичною особою, було відчужено за результатами голландського аукціону, проведеного 18.03.2019 року, переможцем стало Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП». Позивач вважає, що вказані публічні торги були проведені незаконно з порушенням її прав і підлягають визнанню недійсними, оскільки ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП» не є фінансовою установою та не може виступати кредитором за зобов`язаннями фізичної особи за споживчим кредитом та іпотекодержателем у забезпечення виконання зобов`язань споживчого кредиту.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Посилається на те, що за результатами аукціону кредитором за споживчим кредитом та забезпеченням стала юридична особа - ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», яка не являється фінансовою установою в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», не надає фінансові послуги згідно із видами діяльності та не внесено до Державного реєстру фінансових установ. При купівлі (придбанні) ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» порушено норми ч.9 ст.51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки вказаний покупець не є особою, яка відповідно до законодавства може мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права. Судом залишено без уваги порушення положень ч.3 ст.512, ст.1054 ЦК України та ч.9 ст.51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначено, що саме даною нормою не встановлено заборони щодо переходу права вимоги за кредитним договором до будь - якої юридичної особи, не встановлено обмеження оборотоздатності майнових прав. Крім того, судом не спростовано твердження позивача, що оскаржуваний договір купівлі - продажу майнових прав №1286-К від 12.04.2019 року має всі ознаки договору факторингу. Практика Верховного Суду свідчить про те, що заміна кредитодавця за кредитним договором, у тому числі і за договором іпотеки можлива лише на фінансову установу, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, якою ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» не являється. Зазначає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб посилався на два акти локальної дії, а саме Положення про виведення неплатоспроможності банку з ринку, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року №2 та Регламент роботи електронної торгової системи для проведення електронного аукціону. Проте, у вказаному Положенні не зазначено, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу між будь - якими фізичними чи юридичними особами. Регламент, як підзаконний нормативно - правовий акт локальної дії, який регламентує перш за все технічну сторону функціонування системи електронної торгової системи, не повинен конкретно регламентувати особливості продажу тих чи інших об`єктів цивільних прав, це не може входити в сферу регулювання технічним Регламентом. ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» придбало право вимоги за кредитним валютним діючим договором на стягнення заборгованості в іноземній валюті - доларах США, не маючи при цьому відповідної ліцензії, тобто договір вчинений товариством без відповідного дозволу (ліцензії), що є додатковою підставою для визнання його недійсним відповідно до положень ст.227 ЦК України.

Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язань шляхом проведення відкритого конкурсу мають право не лише банки та небанківські установи, так і інші фізичні та юридичні особи, які не віднесені до банків та небанківських установ. Регламент ЕТС повністю регулює правові відносини, що виникають чи можуть виникнути між адміністратором, Фондом, банками, операторами, користувачами та учасниками в процесі проведення електронного аукціону. ПАТ «Дельта Банк» мало право реалізувати право вимоги до позивача на електронних торгах будь - яким організаціям, в тому числі без статусу банку або фінансової установи з посиланням на п.2-1 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки спосіб продажу спірного майна відповідає пункту 5.11 Положенню про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 року №2. В апеляційній скарзі позивач вказує, що оскаржуваний договір містить ознаки договору факторингу, проте в позовній заяві такої підстави позову немає.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Представники відповідачів заперечили проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» правомірно допущене до участі в електронних торгах щодо продажу права вимоги за кредитним договором №1277/ФКВ-07, укладеним 11.10.2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк».

Відповідно до договору, укладеного 30.06.2010 року про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора за вказаним кредитним договором.

Право вимоги за кредитним договором №1277/ФКВ-07 від 11.10.2007 року, укладеним з позивачем ОСОБА_1 було відчужено за результатами голландського аукціону, проведеного 18.03.2019 року по лоту F11GL37016, переможцем якого стало Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП».

Згідноумов підписаного 20.03.2019 року протоколу електронного аукціону №UА-ЕА-2019-01-28-000021-b, 12.04.2019року між ПАТ «Дельта Банк» (продавець) та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП» (покупець) був укладений Договір купівлі-продажу майнових прав №1286-К від 12.04.2019 року.

Позивачем не доведено, що укладений між відповідачами договір про відступлення права вимоги суперечить нормам ЦК України, Положенню про виведення неплатоспроможного банку з ринку та інших норм законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 11.10.2007 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір № 1277/ФКВ-07, за умовами якого ТОВ «Український промисловий банк» зобов`язався надати, а ОСОБА_1 отримати грошові кошти на загальну суму 93 000 доларів США. Кінцевий строк погашення кредиту 10.10.2022 року (т.1, а.с.8-10).

На забезпечення виконання вказаного Кредитного договору між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір №1277/фквіп-07 від 11.10.2007року, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської областіДуднік І.В. за реєстровим №6720, предметом якого є нежитлове приміщення в нежитловій будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 132,4 кв.м. (т.1, а.с.11-12).

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до якого право вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора (т.1, а.с.13-18).

Встановлено, що право вимоги за кредитним договором №1277/ФКВ-07 від 11.10.2007 року, укладеним з позивачем ОСОБА_1 , було відчужено за результатами голландського аукціону, проведеного 18.03.2019 року по лоту F11GL37016, переможцем якого стало Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП» (т.1, а.с.20-24).

За умовами підписаного 20.03.2019 року протоколу електронного аукціону №UА-ЕА-2019-01-28-000021-b переможець торгів зобов`язується провести повний розрахунок та підписати договір відступлення прав вимоги протягом 20 робочих днів з дня, наступного за днем формування протоколу електронного аукціону, у зв`язку з чим 12.04.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» (продавець) та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП» (покупець) був укладений Договір купівлі-продажу майнових прав №1286-К від 12.04.2019 року (т.1, а.с.25-26).

ОСОБА_1 вважає, що аукціон (прилюдні торги), оформлений протоколом електронних торгів №UA-EA-2019-01 -28-000021-b від 20.03.2019 року та укладений між АТ «ДельтаБанк» і ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» за Договором купівлі-продажу майнових прав №1286-К від 12.04.2019року підлягає визнанню недійсним з тих підстав, що ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП» не є фінансовою установою та не може виступати кредитором за зобов`язаннями фізичної особи за споживчим кредитом та іпотекодержателем у забезпечення виконання зобов`язань споживчого кредиту, а тому є особою, яка не мала належної фінансової правосуб`єктності на вчинення таких дій, зазначаючи при цьому, що після підписання з АТ «Дельта Банк» договору відступлення (придбання) права вимоги ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП» всупереч положенням ч.3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України набуло прав кредитора-фінансової установи щодо вимог за споживчим кредитом до позивача.

В обґрунтування вказаного твердження позивачем надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП» проводить свою діяльність в організаційно-правовій формі товариства з обмеженою відповідальністю та з такими видами господарської діяльності: купівля та продаж власного нерухомого майна; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; агентства нерухомості; діяльність у сфері права (основний); діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування; консультування з питань комерційної діяльності й керування; інша професійна, наукова та технічна діяльність та витяг з Державного реєстру фінансових установ, в якому ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП» відсутнє. Позивач вказує, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь юридичної особи без статусу фінансової установи суперечить положенням ч.3 ст.512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, заперечуючи проти позову пояснивв суді першої та апеляційної інстанції, що реалізація активів неплатоспроможних банків відбувається відповідно та на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, Регламенту роботи електронної торгової системи для проведення електронного аукціону. Зокрема, в п. 1 р. II Положення щодо організації продажу надано визначення потенційному покупцю, що це фізична або юридична особа, яка має намір придбати актив (майно) банку та може набути такий актив (майно) у власність чи на підставі іншого речового права. Крім того, представник відповідача послався на положення Регламенту ETC, яким встановлено, що учасник - фізична особа, що має повну дієздатність, або юридична особа (резидент або нерезидент) в особі уповноваженого представника, яка виявила намір прийняти участь в електронному аукціоні, відповідає вимогам, встановленим законодавством, сплатила гарантійний внесок, пройшла процедуру реєстрації для участі в електронному аукціоні, отримала відповідне підтвердження про реєстрацію та індивідуальний код учасника відповідно до Регламенту ETC. Учасником електронного аукціону, предметом продажу на яких є права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, не може бути користувач, який є позичальником (боржником відносно банку) та/або поручителем (майновим поручителем) за такими кредитними договорами та/або договорами забезпечення.

Представник відповідача ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП» в судовому засіданні не заперечив даних, що ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» не є фінансовою установою та заперечуючи позовні вимоги, вказав, що ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», будучи учасником електронного аукціону, правомірно набуло право вимоги до позивача.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування, порядок виплати Фондом гарантування відшкодування за вкладами, а також яким регулюються відносини між Фондом гарантування, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду гарантування щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду, з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом (п.п. 2, 4, 9 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно ч.1-3 ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно, що є об`єктом довірчої власності, інше майно у випадках, прямо передбачених законом, а також банкноти і монети, передані Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними, ліцензія, гудвіл. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем (здійсненням правочинів за участі банку) предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси. За наявності у складі майна банку майна, виключеного з обороту, Фонд зобов`язаний передати його відповідним особам в установленому порядку. Фонд, виявивши частку, яка належить банку в спільному майні, з метою задоволення вимог кредиторів у встановленому порядку порушує питання про виділення цієї частки. Майно, щодо якого банк є користувачем або зберігачем, повертається його власнику відповідно до закону або договору. Майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом. Перелік майна банку, що підлягає оцінці суб`єктами оціночної діяльності, встановлюється Фондом. Для проведення оцінки майна Фонд має право залучати суб`єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси банку.

Згідно ч.2,3 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації.

Згідно п. 5.6.,5.11. Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку передбачено, що інформація про вибраний спосіб та порядок продажу (умови, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна тощо) майна банку або кількох банків оприлюднюється на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, майно якого реалізується.

Пунктом 1 Розділу III Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, визначено що, порядок підготовки до продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, включає проведення інвентаризації активів (майна), здійснення оцінки активів (майна), формування ліквідаційної маси, розробку плану продажу активів (майна).

Згідно пункту 2 Розділу III цього Положення, результати інвентаризації, формування ліквідаційної маси та плану продажу активів (майна) затверджуються Фондом.

Відповідно до п. 6 та 7 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб:

1) на відкритих торгах (аукціоні);

2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

Порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду. Тобто, реалізація активів неплатоспроможних банків відбувається у відповідності та на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування №2 від 05.07.2012 року, Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №388 від 24.03.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.04.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1, 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 3,4,5 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Позивач вважає, що при відступленні права вимоги за кредитним договором №1277/ФКВ-07 від 11.10.2007 року відповідачами було порушено ч.9 ст.51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно вказаної норми, - майно банку, щодо обороту якого встановлено обмеження, продається на відкритих торгах. У таких торгах беруть участь особи, які відповідно до законодавства можуть мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та мають відповідні ліцензії і дозволи.

Вказаною нормою та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлено заборони щодо переходу прав вимоги за кредитним договором до будь-якої юридичної особи, не встановлено обмеження оборотоздатності майнових прав.

Отже, за вказаним договором купівлі-продажу майнових прав №1286-К від 12.04.2019 року первісний кредитор ПАТ «Дельта Банк» уступив грошову вимогу ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» в обмін на грошові кошти. Як вбачається з аналізу спірного договору - він містить всі ознаки договору купівлі-продажу права вимоги.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Томуоспорюваний договір відповідає вимогам чинного законодавства та є договором відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Згідно ч.1 -5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, позивач була позичальником неплатоспроможного АТ «Дельта Банк», не виконувала належним чином свої зобов`язання, що передбачені кредитним договором. Фонд гарантування та АТ «Дельта Банк» на виконання вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» здійснювали організацію та продаж права вимоги за кредитним договором з метою отримання грошових коштів від реалізації даного майна банку, яке впливає на формування ліквідаційної маси АТ «Дельта Банк» та за рахунок якої задовольняються вимоги вкладників/кредиторів Банку. Кошти надані в кредит є активом банку та відповідно включаються до складу ліквідаційної маси для подальшого задоволення вимог кредиторів/вкладників банку.

Нормативно-правовими актами, що передбачають продаж активів неплатоспроможних банків не перебачено, шо відступлення права вимоги за кредитнимидоговорами має відбуватись лише на користь фінансових установ.

Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не застосовується до відносин щодо реалізації активів неплатоспроможних банків, оскільки у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань, - норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, та даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку, що ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» мало право як юридична особа, брати участь у електронних торгах із продажу права вимоги за кредитним договором №1277/ФКВ-07 від 11.10.2007 року. При цьому укладений спірний договір про відступлення права вимоги від 12.04.2019 року відповідає вимогам статей 512, 513, 514 ЦК України, є договором про відступлення права вимоги, тому відсутні підстави передбачені статтями 203, 215 ЦК України для визнання його недійсним.

Доводи апеляційної скарги, що ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» не може бути належним кредитором за похідними зобов`язаннями за кредитним договором, оскільки не має генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, тому не може приймати участі у відкритих торгах щодо реалізації права вимоги за кредитним договором, зобов`язання за яким позичальник має виконувати в іноземній валюті, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на передачу права вимоги за кредитною заборгованістю новий кредитор не зобов`язаний мати ліцензію на здійснення валютних операцій.

Доводи апеляційної скарги, що при відступленні права вимоги за кредитним договором №1277/ФКВ від 11.102007 року відповідачами було порушено положення ч.9 ст.51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до ч.9 ст.51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» майно банку, щодо обороту якого встановлено обмеження, продається на відкритих торгах. У таких торгах беруть участь особи, які відповідно до законодавства можуть мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та мають відповідні ліцензії і дозволи.

Проте, нормами вказаної статі та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в цілому не встановлено жодної заборони щодо переходу прав вимоги за кредитним договором до будь - якої юридичної та фізичної особи. Тобто, не встановлено обмеження оборотоздатності майнових прав.

ПАТ «Дельта Банк» мало право реалізовувати вимоги до позивача на електронних торгах будь-яким організаціям, в тому числі без статусу банку або фінансової установи з посиланням на п.2-1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки спосіб продажу спірного майна відповідає пункту 5.11 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке затверджено Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 pоку № 2.

Спірне майно не є обмеженим в обороті, тому відповідні ліцензії і дозволи не є обов`язковими для набувача права грошової вимоги.

Відповідно до ч.6 ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі скаржник стверджує, що оскаржуваний договір містить ознаки договору факторингу.

Апеляційним судом встановлено, що у позовній заяві позивач не вказувала як підставу позову те, що оскаржуваний договір є договором факторингу.

Твердження представника позивача про те, що вказану підставу позову вона зазначала у письмових поясненнях в суді першої інстанції колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Всупереч вимогам ч.3 ст.49 ЦПК України позивач не подала до суду відповідну заяву про зміну підстав позову.

Таким чином, доводи скаржника про те, що спірний договір є договором факторингу, а не договором про відступлення права вимоги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» не є фінансовою установою, яка може надавати фінансові послуги, тому це товариство неправомірно допущено до участі в електронних торгах, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Реалізація активів неплатоспроможних банків відбувається у відповідності та на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 388 від 24.03.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2016 року за № 606/28736, Регламенту роботи електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції для продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються, який є загальнодоступним.

Майно (активи) банку (пули активів) може бути реалізовано у такий спосіб: на відкритих торгах (аукціоні); шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках) (частина шоста статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Пунктом 1 p. II Положення щодо організації продажу визначено, що потенційний покупець - фізична або юридична особа, яка має намір придбати актив (майно) банку та може набути такий актив (майно) у власність чи на підставі іншого речового права.

Відповідно до п. 1.1 p. І Регламенту ETC, встановлено, що учасник - фізична особа, що має повну дієздатність, або юридична особа (резидент або нерезидент) в особі уповноваженого представника, яка виявила намір прийняти участь в електронному аукціоні, відповідає вимогам, встановленим законодавством, сплатила гарантійний внесок, пройшла процедуру реєстрації для участі в електронному аукціоні, отримала відповідне підтвердження про реєстрацію та індивідуальний код учасника відповідно до Регламенту ETC. Учасником електронного аукціону, предметом продажу на яких є права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, не може бути користувач, який є позичальником (боржником відносно банку) та/або поручителем (майновим поручителем) за такими кредитними договорами та/або договорами забезпечення.

Таким чином, учасником відкритих торгів і набувачем права вимоги за кредитним договором неплатоспроможного банку може бути будь-яка фізична особа абоюридична особа крім позичальника, (боржником відносно банку) та/або поручителем (майновим поручителем) за такими кредитними договорами та/або договорами забезпечення.

Згідно п.5.11 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року № 2 із змінами, в редакції від 13.12.2016 року, право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання, шляхом проведення відкритого конкурсу, мають право не тільки банки та небанківські фінансові установи, так і інші фізичні та юридичні особи, котрі не віднесені до банків танебанківських фінансових установ.

Таким чином, нормативно - правовими актами, що передбачають продаж активів неплатоспроможних банків не передбачено, що відступлення права вимоги за кредитними договорами має відбуватись лише на користь фінансових установ.

Твердження скаржника, що Регламент ЕТС перш за все регламентує технічну сторону функціонування системи електронної торгової системи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 2.2. Регламенту ЕТС встановлено, що він регулює правові відносини, що виникають, чи можуть виникнути між адміністратором, Фондом, банками, операторами, користувачами та учасниками в процесі проведення електронного аукціону в ЕТС. Тобто, він регулює повністю правовідносини щодо реалізації активів неплатоспроможних банків так само як і Положення щодо організації продажу.

Доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження того, що електронні торги з продажу прав вимоги за кредитним договором №1277/ФКВ-07 від 11.10.2007 року були проведені з порушенням вимог чинного законодавства (на момент їх проведення), порушують права позивача, ОСОБА_1 ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надала.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2020 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.