Справа № 2-1143/10
Провадження № 6/946/285/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючого - судді Адамова А.С.,

за участю секретаря судового засідання Тюміної О.А.,

розглянувши заяву представника акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання за рішенням суду по справі №2-1143/10 за позовом Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського міського відділення №7860 відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

21.07.2020 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» - адвокат Чуйко Я.В. звернувся до суду з заявою, якою просить: визнати поважною причину пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документа до виконання та поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по цивільній справі № 2-1143/10, на виконання заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2010р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського міського відділення № 7860 ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в сумі 316791,40 грн., мотивуючи тим, що 25.02.2010р. рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі №2-1143/10 позовні вимоги Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 316791,40 грн. було задоволено повністю. 19.09.2011р. на підставі вищевказаного рішення Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області видано виконавчий лист по справі № 2-1143/2010. 04.10.2011р. Ізмаїльським міжрайонним прокурором подано заяву про примусове виконання рішення суду до відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції. 06.10.2011р. відділ державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції відмовив у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання протягом року, а у виконавчому листі виданому Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області вказано строк пред`явлення до виконання три роки. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.07.2012 поновлено строк пред`явлення до виконання документа по цивільній справі № 2-1143/10. Надалі було встановлено, що у заочному рішенні від 25 лютого 2010 року та у виконавчому листі по справі помилково вказано номер справи «2-4456/10», замість вірного «2-1143/10». У зв`язку з наведеним, представник АТ «Ощадбанк» звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із заявою про виправлення описки. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2020 по справі № 2-1143/10 було внесено виправлення у заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 25 лютого 2010 року та у виконавчий лист, виданий на його виконання, із виправлення номеру справи, а саме «2-1143/10» замість «2-4456/10». Вказані обставини, на думку заявника, в сукупності свідчать про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В судове засідання представник АТ «Ощадбанк» не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2010 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі №2-1143/10 за позовом Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії-Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського міського відділення №7860 відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість у розмірі 316791,40 грн.

19.09.2011року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області видано виконавчий лист по справі та за №2-1143-10.

06.10.2011 року відділом державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання протягом року, а у виконавчому листі Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області вказано строк пред`явлення до виконання три роки.

Як вбачається із листу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби №37889 від 27.07.2020р., повторно виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на виконання не пред`являвся.

15.05.2012 року представник АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

20.07.2012 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого документа по цивільній справі № 2-1143/10.

Лише 10.08.2017р. представник АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із заявою, в якій просив суд надати відомості щодо стану розгляду заяви про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа.

22.05.2020р. представником АТ «Ощадбанк» було подано до суду заяву про виправлення описки в ухвалі суду в частині зазначення номеру справи.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2020 по справі №2-1143/10 було внесено виправлення у заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 25 лютого 2010 року та у виконавчий лист, виданий на його виконання, із виправлення номеру справи, а саме на привільний номер «2-1143/10» замість «2-4456/10».

Статтею 129 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Виконавчі документи повинні бути пред`явлені до виконання в строки, встановлені ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень суду та інших органів (посадових осіб) від 04 листопада 2010 року, який набрав чинності з 21 березня 2011 року та діяв на час виконання заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 лютого 2010 року.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 606-ХІV державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 606-ХІV стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду. Таке право стягувача передбачено також ч. 1 ст. 371 ЦПК.

Зазначений строк є процесуальним та може бути поновлений.

Виключним суб`єктом звернення до суду з цього питання є стягувач.

Згідно із ч. 1 ст. 371 ЦПК України, який був чинний на час виконання судового рішення, стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 371 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Згідно до п. 2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999р., який діяв на дату видачі судом виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явленні до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. При цьому відповідно до п. 1 ч. 2 цієї статті строки пред`явлення виконавчого документу для виконання судових рішень встановлюються з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 433 ЦПК України, заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VII від 02.06.2016 сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Обґрунтовуючи поважність причини строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, представник АТ «Ощадбанк» посилався на те, що 20.07.2012 року ухвалою суду поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого документу, 04.06.2020 по справі № 2-1143/10 було внесено виправлення у заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 25 лютого 2010 року та у виконавчий лист, виданий на його виконання, із виправлення номеру справи, а саме на привільний номер «2-1143/10» замість «2-4456/10».

Однак яке вбачається із матеріалів справи та згідно листа Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за №37889 від 27.07.2020 року 06.10.2011 року відділом прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, у зв`язку з пропущенням строку для пред`явлення на примусове виконання та виконавчий лист з постановою про відмову повернуто Ізмаїльській міжрайонній прокуратурі. На повторне виконання виконавчий лист не пред`являвся.

15.05.2012 року представник АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, яку було задоволено ухвалою від 20.07.2012р.

З часу подання такої заяви стягувач не виявляв жодної зацікавленості станом її розгляду та вказаною справою та лише через майже 5 років (10.08.2017р.) звернувся до суду із заявою, в якій просив суд надати відомості щодо стану розгляду заяви про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа.

Після подання заяви від 10.08.2017р. стягував також майже 3 роки не цікавився долею справи та лише 22.05.2020р. було подано до суду заяву про виправлення описки в ухвалі суду в частині зазначення номеру справи.

Отже вбачається, що з 2012р. по 2017р. та з 2017р. по 2020р. стягувач бездіяв та без будь-яких поважних причин не вчиняв жодних дій, направлених на виконання судового рішення по справі.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" Європейський суд прийшов до висновку про те, що права скаржників на справедливий розгляд справи не були порушені у зв`язку з тим, що вони не проявляли належної зацікавленості у результатах розгляду їх справи протягом тривалого строку, не звертаючись до суду за інформацією щодо стану розгляду їх скарги, незважаючи на те, що суд не повідомив їх про винесене рішення, що й унеможливило їх звернення зі скаргою у встановлені законом строки. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що скаржником не надано жодних доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання за такий занадто тривалий проміжок часу. Відсутні належні докази, які б підтверджували зацікавленість стягувача у виконанні рішення суду та те, що в нього були об`єктивно непереборні труднощі для здійснення дій, пов`язаних з виконанням рішенням.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та з огляду на те, що АТ «Ощадбанк» було відомо про наявність вказаного рішення суду, наявність виконавчого провадження, про підстави його закриття, про наявність ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.07.2012 року про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документу та після прийняття ухвали судом від 20.07.2012 року про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого документу заявник не пред`явив до виконання виконавчий лист, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання за рішенням суду по справі №2-1143/10 за позовом Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського міського відділення №7860 відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 260, 261, 433, 442 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання за рішенням суду по справі №2-1143/10 за позовом Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського міського відділення №7860 відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.С.Адамов