ПОСТАНОВА

іменем України

05 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 392/1771/19

провадження № 22-ц/4809/351/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2019 року у складі судді Березія Ю.А.

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики на загальну суму 13882 дол. США, а саме основного боргу 10000 дол. США, 3600 доларів США нарахованих відсотків та 282 дол. США трьох процентів річних. У позовній заяві позивач посилається на порушення відповідачем умов укладеного договору позики від 28 березня 2018 року.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову посилався на те, що відповідач майже протягом 10 місяців після закінчення строку повернення коштів за договором позики не вчиняє будь-яких дій по досудовому врегулюванню спору, на претензії-вимоги не відповідає; у власності відповідача перебуває лише зазначена будівля; будинок, у якому зареєстрований відповідач, а також квартира, в якій він фактично проживає, оформлені на інших осіб; іншого майна у відповідача немає.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд накласти арешт на будівлю - об`єкт нерухомого майна, загальною площею 331,8 квадратних метрів, реєстраційний номер майна 231, за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Позивач з`явився у судове засідання апеляційного суду та повністю підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник відповідача ОСОБА_3 С ОСОБА_4 надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що перебуває у м. Києві з підстав надання невідкладної правової допомоги (т.2 а.с.82).

Колегія суддів визнала клопотання необґрунтованим та постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності відповідача на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Як убачається з письмових доказів по справі ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики на загальну суму 13882 дол. США, а саме основного боргу 10000 дол. США, 3600 доларів США нарахованих відсотків та 282 дол. США трьох процентів річних (а.с.2-8).

Надані позивачем при подачі заяви про забезпечення позову докази (відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта) підтверджують обставину, що відповідачу на праві власності належить будівля - об`єкт нерухомості загальною площею 331,8 квадратних метрів, реєстраційний номер майна 231, за адресою АДРЕСА_1 (а.с.18-20).

Отже, відповідач, як власник зазначеного у заяві нерухомого майна, може у будь-який час розпорядитися своїм майном, що у подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову, оскільки позивач буде позбавлений можливості отримати надані кошти.

Зважаючи на характер позовних вимог та враховуючи ціну позову накладення арешту на належне ОСОБА_2 майно, а саме на належну останньому будівлю-об`єкт нерухомості, співвідноситься з метою даного забезпечення.

Відповідно дост. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути поправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Крім того, обраний позивачем вид забезпечення позову накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно ніяким чином не перешкоджає власнику користуватися своїм майном, однак у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_2 буде тимчасово позбавлений можливості відчужити арештоване майно до виконання своїх договірних зобов`язань. Однак після виконання своїх зобов`язань право на вільне розпорядження боржником належним йому майном відновлюється. Таким чином законодавцем збалансовано інтереси обох сторін (позивача і відповідача) у спірних правовідносинах.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини та безпідставно відмовив позивачу в задоволенні заяви.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову була постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 грудня 2019 рокускасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на будівлю - об`єкт нерухомого майна, загальною площею 331,8 квадратних метрів, реєстраційний номер майна 231, за адресою АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повий текст складено 10 лютого 2020 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний