ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/5155/20
провадження № 2-о/753/341/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2020 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Каліушко Ф.А., розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства «Затисянський хімічний завод» про визнання втраченого векселя недійсним та відновлення права на втрачених вексель

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за заявою Публічного акціонерного товариства «Затисянський хімічний завод» про визнання втраченого векселя недійсним та відновлення права на втрачених вексель.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судовими справами між суддями від 10 вересня 2020 року дану цивільну справу передано судді Каліушко Ф.А., тому вважаю за необхідне прийняти дану цивільну справу до свого провадження.

Під час розгляду справи та вивчення матеріалів, після відкриття провадження у ній, судом з`ясовано, що позивачем подано позовну заяву без додержання вимог ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), зокрема до заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Окрім того, до заяви представником Публічного акціонерного товариства «Затиснянський хімічний завод» додано клопотання щодо відстрочення сплати судового збору за подачу вказаної заяви до ухвалення судового рішення по даній справі.

Обґрунтовуючи подану заяву, представник вказує, що відносно позивача розпочато ліквідаційна процедура, і кошти відсутні. Разом з тим, заявник у прохальній частині клопотання не вказує до якого часу просить відстрочити сплату судового збору.

Водночас, статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Принцип правової визначеності, на думку Європейського суду з прав людини, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (пункт 61 рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (пункт 123 рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви у м. Люпені проти Румунії», заява № 76943/11). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (пункт 36 рішення від 22 листопада 1995 року у справі «С. В. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів у тлумаченні, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба у з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (пункт 65 рішення ЄСПЛ від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11; пункт 93 рішення від 21 жовтня 2013 року у справі «Дель Ріо Прада проти Іспанії», заява № 42750/09).

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Затисянський хімічний завод» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва в порядку окремого провадження з заявою про визнання втраченого векселя недійсним та відновлення права на втрачених вексель. При цьому, представником заявника подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання вищевказаної заяви.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення за таких умов:

1. розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2. позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, або

3. предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, положеннями вищезазначеного Закону не передбачено можливості звільнення або розстрочення сплати судового збору для юридичних осіб.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №641/3706/19.

Окрім того, в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про визнання втраченого векселя недійсним та відновлення права на втрачених вексель, заявником зазначено, що ПАТ «Затисянський хімічний завод» перебуває у ліквідаційній процедурі та кошти для оплати судового збору відсутні.

При цьому, статтею 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (діючого на час подання заяви) врегульовано питання винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, крім витрат на страхування його відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок неумисних дій або помилки під час виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, а також витрат, здійснення яких безпосередньо не пов`язане з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, і витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати, що перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Згідно до ч. 5 ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Відповідно до ч. 6 ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи положення ст.129 Конституції України, а також положення статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

Перебування боржника в процедурі банкрутства на стадії ліквідації не є підставою для звільнення від сплати судового збору чи відстрочення сплати судового збору.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 08 травня 2020 року у справі №917/1423/19

Таким чином, положеннями ст. 8 Закону України «Про судовий збір» не передбачено можливості звільнення від сплати судового збору чи відстрочення сплати судового збору за подання заяви з підстав викладених в клопотанні поданому заявником, відтак суд відмовляє у його задоволенні.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оплата судового збору за подання до суду позовної заяви здійснюється у розмірах визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 4 якого, за подання до суду заяви у справах окремого провадження юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 051 грн. станом на день звернення до суду).

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне зазначити, що заявник може усунути вказаний недолік шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва документу, що підтверджує сплату ним судового збору відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема у розмірі 1 051 грн. за заявленими вимогами.

Окрім того, суд роз`яснює заявнику, що у випадку невиконання вказаних недоліків у встановлений судом строк, позовна заяву буде залишена без розгляду у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись стст. 177, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Прийняти до провадження цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Затисянський хімічний завод» про визнання втраченого векселя недійсним та відновлення права на втрачених вексель.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Затисянський хімічний завод» про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Встановити Публічному акціонерному товариству «Затисянський хімічний завод» строк п`ять днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків заяви шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва документу, що підтверджує сплату ним судового збору відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.