Справа № 317/1579/18
Провадження № 2/317/9/2020
Запорізький районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді - Ачкасова О.М.,
при секретарі - Купрієнко А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,
21.07.2014 р. між ПАТ «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «БАНК КІПРУ», та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 44-705/2012 від 23.05.2012 року, позичальником згідно якого є ОСОБА_2 . Банк зобов`язання за кредитним договором виконав та надав ОСОБА_2 кредит у сумі 910500,00 грн. Однак, станом на 21.09.2017 р. за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 1950017,49 грн., яка до цього часу не сплачена, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку з невиконанням боржником основного зобов`язання.
Представник позивач до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним шляхом, до суду надала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримала в повному обсязі.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним шляхом, про причину неявки суд не повідомив. Крім того, ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 29.10.2019 року клопотання позивача про проведення наступного судового засідання в режимі відео конференції було задоволено та Херсонському окружному адміністративному суду доручено провести судове засідання в режимі відеоконференції на 09-40 год. 11.12.2019 року за участю позивача. Однак, до Херсонського окружного адміністративного суду в судове засідання позивач також не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. Відповідач жодного разу особисто не з`являвся в судові засідання, судові повістки за місцем реєстрації не отримував.
Крім того, від відповідача у 2018 році, до суду надходив відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погодився з позовною заявою, зазначив, що позивачем не надано документів, якими у відповідності до умов договору факторингу підтверджується перехід до нього права вимоги за спірним кредитним договором. Крім того, відповідач вважає, що позивачем не доведений факт отримання ОСОБА_2 кредитних коштів, розрахунок заборгованості за кредитним договором, на думку відповідача, не може бути належним і допустимим доказом суми боргу, оскільки він не підтверджений бухгалтерськими документами. Також, відповідач вважає, що Додаток №1 до договору про передачу прав за іпотечними договорами укладений в простій письмовій формі і нотаріально не посвідчений, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
На відзив на позовну заяву, позивачем до суду надано пояснення, в яких позивач спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві.
Третя особа ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним шляхом, про причину неявки суд не повідомив, будь-яких пояснень чи доказів до суду не надав.
Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу заочно у загальному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не з`явились.
Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, з наступних підстав.
23.05.2012 року між ПАТ «БАНК КІПРУ» та ОСОБА_2 , укладено Кредитний договір № 44-705/2012, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 910500,00 грн., що підтверджується копія кредитного договору №44-705/2012 від 23.05.2012 року.
Банк виконав умови кредитного договору та передав позичальнику ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 910500,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №4643296 від 24.05.2012 р.
Право власності ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно підтверджується: державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №858727, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 07.05.2012, витягом про державну реєстрацію прав №34054475 від 08.05.2012 та технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Згідно витягу із Статуту ПАТ «Неос Банк» (нова редакція), затвердженого зборами акціонерів ПАТ «Банк Кіпру», банк ПАТ «НЕОС БАНК» є правонаступником ПАТ «Банк Кіпру».
21.07.2014 р. між ПАТ «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «БАНК КІПРУ», та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 44-705/2012 від 23.05.2012 року, що підтверджується договором факторингу від 21.07.2014 року.
Крім того, згідно договору про передачу прав за іпотечними договорами від 21.07.2014 року та додатком №1 до договору, ПАТ «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «БАНК КІПРУ» передав ТОВ «Кредитні ініціативи» вимоги за іпотечним договорами, в тому числі і вищезазначений іпотечний договір відповідача ОСОБА_1 .
Станом на 21.09.2017 р. у ОСОБА_2 утворилась заборгованість за кредитом - 903454,12 грн. та за відсотками - 1046563,37 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом 44-705/2012.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в які одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.
В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до умов Іпотечного договору, а саме п. 5.1 Іпотекодержатель набуває права стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання боржником основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов іпотечного договору; у інших випадках, передбачених законодавством.
У разі порушення боржником основного кредитного договору та/або порушенння іпотекодавцем умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та/або боржнику письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання за кредитним договором та/або зобов`язань, передбачених іпотечним договором, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору.
Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатимється застереження, що міститься у п. 5.4 Іпотечного договору або на підставі окремого договору, який може бути укладений між іпотекодавцем та іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України.
Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання, відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки, переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 закону.
Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Пунктом 38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз`яснено, що у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання (стаття 37 Закону України "Про іпотеку"), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.
Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Доводи відповідача, викладені у відзиві, спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами та суперечать висновкам суду.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 289, 352, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 3, 12, 33, 36-39 Закону України «Про іпотеку», суд
Позов задовольнити у повному обсязі.
Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме:
-житловий будинок літ. Г-2, загальною площею 316,8 кв.м., житловою площею 146,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту рішення суду 07.02.2020 року.

Суддя: О.М. Ачкасов