Справа № 2-1572/10
Провадження № 4-с/946/35/20
УХВАЛА

21 грудня 2020 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Зубенко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за скаргою

ОСОБА_1

до

Головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Парапір Артема Дмитровича

про

оскарження рішення та дії

В С Т А Н О В И В

Заявник в судове засідання не з`явилась, повідомлена про час і місце судового розгляду, про причину неявки не повідомила. У скарзі вказала, що головний державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Парапір Артема Дмитрович відкрив виконавче провадження № 59242319 на підставі виконавчого листа № 2-1572/10, виданого 03 березня 2011 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , у зв?язку із чим 04 вересня 2020 року винесена постанова про призначення суб?єкта оціночної діяльності-суб?єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Вважає винесені державним виконавцем постанови та проведеним ним дії незаконним за наступних підстав.

20.09.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Ізмаїльське відділення №6708 ВАТ« Держав ний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1491-ДКФ на суму 28000 доларів США, що еквівалентно 141400грн. строком на 10 років під 14% річних, а також між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Ізмаїльське відділення №6708 ВАТ«Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір від 28.09.2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 1825, згідно якого було надано в заставу - квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 11028746, і складається із приміщення N01 - коридор, N02 - ванна, N03 - туалет, N04 - кухня, N05,6 житлові, N07 - комора та належить ОСОБА_1 . Крім того, у зв`язку з посвідченням договору іпотеки накладено заборону відчуження вказаного об`єкту нерухомості 28.09.2007р., зареєстровано в реєстрі за № 165. Внесені записи до Державного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна (витяг № 14667931 від 28.09.2007р.) та до Державного реєстру іпотек (витяг № 14668061 від 28.09.2007р.)

02 червня 2010 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області по справі № 2-1572/10 вирішив Кредитний договір № 1491-ДКФ від 20.09.2007р., який був укладений між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Ізмаїльське відділення №6708 ВАТ«Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 розірвати. Стягнути з ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Ізмаїльське відділення №6708 ВАТ«Державний Ощадбанк України» заборгованість в розмірі 236344,71 грн. та 1080грн. за обслуговування кредиту, а всього 237424,71грн. Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 11028746, і складається із приміщення N01 - коридор, N02 - ванна, N03 - туалет, N04 - кухня, N05,6 житлові, N07 - комора та належить ОСОБА_1 .

Вищевикладеним достеменно підтверджується, що заборгованість ОСОБА_1 виникла із кредиту в іноземній валюті.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає термін споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

За наслідками ухваленого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області рішення від 02.06.2010 видано відповідний виконавчий лист № 2- 1572/10 та головним державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапір Артемом Дмитровичем, ЗІ.05.2019 року відкрито виконавче провадження №59242319.

В межах вказаного виконавчого провадження, головним державним виконавцем прийнято постанову про опис та арешт майна боржника від 03.08.2020, а саме накладено арешт на вказаний предмет іпотеки.

В подальшому у виконавчому провадженні №59242319 були виконані дії щодо призначення експерта для участі у виконавчому провадженні.

15 жовтня 2014р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було винесено Ухвала по справі N0500/5997/14-4, у якої в задоволенні головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про встановлення способу та порядку виконання рішення суду відмовлено. Суд вважає, що виходячи із змісту Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. N0512/5, у випадку відмови органів опіки та піклування у наданні дозволу на реалізацію житла, державний виконавець повинен звертатися до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання, з метою визначення такого способу або порядку який не буде пов`язаний з позбавленням дитини житла.

29 січня 2015р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області ухвалено рішення по цивільній справі N0500/4121/14-4 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третіх осіб Ізмаїльського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради про виселення з житлового приміщення та зняття з реєстрації осіб, що проживають у ньому.

Згідно цього рішення, в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» було відмовлено.

Згідно наданої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 на праві власності належить тільки один об`єкт нерухомого майна - квартира АДРЕСА_1 ,в якому вона постійно проживає.

Виходячи із норми ст. 29 ЦК та ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

При цьому зареєстроване місце проживання, як і фактичне місце проживання ОСОБА_1 не є визначальним при вирішенні питання про застосування мораторію на звернення стягнення на її квартиру, яка є предметом іпотеки в розумінні ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У цьому зв`язку істотне значення для застосування мораторію має той факт, що у боржника (за споживчим кредитом в іноземній валюті), немає іншого житла крім того, яке передано в іпотеку. Вказане висвітлено в Постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 24.04.2019 по справі № 820/6265/16.

03 червня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Прийняття даного закону було зумовлено, насамперед, проблемами економічного характеру, з якими стикнулася Україна, а саме, різким коливанням курсу іноземної валюти до національної грошової одиниці.

Цим Законом визначено наступні випадки та обов`язкові умови, за яких він підлягає застосуванню, а інтереси іпотекодавців захисту: кредит видано в іноземній валюті; кредит повинен носити характер споживчого; предмет іпотеки є постійним місцем проживання позичальника або майнового поручителя, якщо його особа є відмінною від позичальника; предмет іпотеки повинен мати площу не більшу встановленої законом; предмет іпотеки не знаходиться на території, визнаній тимчасово окупованою; іпотекодавець чи позичальник не відноситься до категорії осіб, які є суб`єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Таким чином, дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» застосовується при одночасній наявностівсіх перерахованих вище шести ознак.

Встановлений Законом від 03 червня 2014 року мораторій на звернення стягнення на житло громадян, наданого в іпотеку для забезпечення їх зобов`язань за кредитними договорами в іноземній валюті, не передбачає втрату права кредитора на звернення стягнення на предмет іпотеки, а лише забороняє примусове стягнення в період дії мораторію.

Якщо судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки (житло) було ухвалено до набуття чинності Закону від 03 червня 2014 року, то воно не підлягає примусовому виконанню, і виконавче провадження зупиняється.

Зважаючи на норми ст.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від З червня 2014 року не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Крім того, згідно зі статтею 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1196цс15 та від 10 червня 2015 року у справі № 6-2096цс16 та Верховним судом в постанові № 643/12824/15-ц від 14 березня 2018 року.

Площа квартири на яку звернуто стягнення, не перевищує площу визначену в одній з умов Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», є місцем постійного проживання майнового поручителя та її доньки, інших об`єктів нерухомості в її власності немає, дана квартира є єдиним нерухомим житловим майном скаржника.

Таким чином, дана нерухомість підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Тому державний виконавець не перевірив та не оцінив наявність обставин, які в силу закону виключають можливість примусового виконання рішення суду.

В контексті прав стягувача наголошує на тому, що мораторій - відстрочення виконання зобов`язань, що встановлюються урядом на певний термін. Таким чином, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в жодному разі не ущемляє права стягувана та не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки, проводити стягнення на майно окремої категорії боржників, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності, серед яких і Потєхіна І.С.

Стаття 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Зазначені в скарзі правовідносини щодо звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 підпадають під дію ст.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 3 червня 2014 року.

Згідно ч. 2 ст. 183 ЦПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Отже, зважаючи на те, що положення Закону України " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" чітко закріплює заборону національних органів щодо звернення стягнення на майно в період дії мораторію , виходячи із умов, що в ньому наведені та в даному випадку скасовує відповідальність відповідачів просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапіра Артема Дмитровича відносно виконання виконавчого листа № N0 2-1572/10 виданого 03.03.201 року виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Окрім вказаного просить зупинити виконання рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області № 2-1572/10 від 02.06.2010р в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року, № 1304-VII.

Представник акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив. Надав письмові пояснення наступного змісту.

Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Разом із тим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав, суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа, що передбачено в п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, при розгляді скарги на рішення державного виконавця суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, та до завершення розгляду скарги суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа, при наявності для цього підстав.

Таким чином, виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного виконавця.

В п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07 лютого 2014 року роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 4 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Підстави та порядок зупинення стягнення на підставі виконавчого листа визначені ст. ст. 151-153 ЦПК України.

Так, п.п. 5,6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачає право суду забезпечити позов шляхом зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тобто, такий вид забезпечення може бути застосований тільки для забезпечення позову при подачі позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, а також при оскарженні виконавчого документа.

Проте, предметом поданої скарги є оскарження рішення та дій головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапіра Артема Дмитровича, відтак відсутні підстави для зупинення стягнення на підставі виконавчого документу.

Більш того, заява скаржника взагалі не містить обґрунтування необхідності зупинення стягнення на підставі виконавчого листа та наведення відповідних підстав та доказів.

Зокрема, не надано жодного доказу, який би дійсно підтверджував наявність підстав для зупинення стягнення на підставі виконавчого листа.

Також не надано суду і доказів того, що скаржник звертався до головного державного

виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного

міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Парапіра Артема Дмитровича

із заявою про зупинення виконавчого провадження, та у задоволенні його заяви було

відмовлено і ним було оскаржене відповідне рішення державного виконавця до суду.

Таким чином, враховуючи те, що обраний скаржником спосіб забезпечення не

відповідає вимогам закону, а також враховуючи, що вжиття заходів щодо зупинення

виконавчих дій відноситься до виключних повноважень державного виконавця, керуючись

Законом України «Про виконавче провадження» та ст. 447 ЦПК України просить у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Денисенко Віталія Івановича про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 02.06.2010 по справі № 2-1572/10 - відмовити.

Інші особи в судове засідання не з?явились, з урахуванням чого суд розглядає скаргу у порядку, передбаченому ст. 436, 447 ЦПК України.

За результатами дослідження суд визнає доведеним наступне.

Матеріалами справи визначено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2010 року з урахуванням ухвали вказаного суду від 22 грудня 2010 року, 08 жовтня 2020 року за позовом Ізмаїльського міжрайонного прокурора в інтересах відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Ізмаїльське відділення № 6708 ВАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки кредитний договір № 1491-ДКФ від 20 вересня 2007 року між відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії Ізмаїльське відділення № 6708 ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_2 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Ізмаїльське відділення № 6708 ВАТ "Державний ощадний банк України" 237424,71 грн.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 .

В подальшому ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2011 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення суду відмовлено.

Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №32794686 від 29 травня 2012 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції прийнято до провадження примусове виконання рішення суду.

За поданням державного виконавця ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня 2013 року ОСОБА_2 заборонено виїзд за крдон України до повного погашення боргового зобов?язання.

Постановою від 01 листопада 2010 року державний виконавець повернув виконавчий лист щодо стягнення з потєхіної ОСОБА_4 судових витрат та припинив чинність арешту майна боржника і скасував інші заходи примусового виконання рішення. Також встановлено можливість повторного пред?явлення для виконання в строк до 01 листопада 2013 року.

Постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №36963765 від 12 березня 2013 року відкрите виконавче провадження з виконання звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №37557790 від 15 квітня 2013 року відкрите виконавче провадження з виконання стягнення з ОСОБА_2 237424,71 грн.

За ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 квітня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду від 02 червня 2010 року за даним позовом про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

За ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2014 року у задоволенні заяви головного державного виконавця про встановлення способу та порядку виконання рішення суду відмовлено.

За ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 січня 2016 року у задоволенні заяви головного державного виконавця про встановлення або зміну способу та порядку виконання рішення суду шляхом примусової реалізації квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 відмовлено.

За ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 жовтня 2020 року внесені виправлення в рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по даній справі та визначена сума, що підлягає стягнення з ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Ізмаїльське відділення № 6708 ВАТ "Державний ощадний банк України" в розмірі 29822,30 доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 02 червня 2010 року еквівалентно 236344,71 грн.) та 1080 грн. за обслуговування кредиту.

В наступний час постанова про прийняття виконавчого провадження ВП №59242319 від 04 січня 2020 року у зв?язку з перейменуванням на перепідпорядкуванням відділу державної виконавчої служби підтверджує звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03 червня 2014 року

№ 1304-VII з наступними змінами протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або;

таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, за недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту.

Даними з реєстру прав власності на нерухоме майно з реєстраційним номером 32140657 визначено право власності ОСОБА_1 на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_4 та визначено про обтяження за іпотечним договором на квартиру АДРЕСА_1 .

Вказана обставина унеможливлює застосування до заявника вимоги про мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Відповідно до вимог ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, що стосується предмета дослідження :

зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення;

надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;

Окрім вказаного, у відповідності до вимог ст. 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.

Суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

З урахуванням вказаного Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області за заявою учасника справи або за своєю ініціативою не має повноважень для зупинення виконання судового рішення.

Керуючись ст. 259-260 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Скаргу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С.М. Жигулін