Справа № 376/5102/18
Провадження № 2/201/2034/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кисельової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс», Головного сервісного центру МВС України (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України) про визнання договору фінансового лізингу нікчемним, зобов`язання припинити заборону відчуження рухомого майна, виключення відомостей з Державного реєстру заборон відчуження, зобов`язання вжити заходів щодо скасування державної реєстрації автомобіля і виключення з державних реєстрів інформацію про реєстрацію і перереєстрцію автомобіля, зобов`язання вжити заходів щодо відновлення первісної державної реєстрації автомобіля,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2020р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська суду з Ірпінського міського суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 , ТОВ «Автокредит плюс», Головного сервісного центру МВС України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України про скасування договору застави та зняття заборони відчуження.

Ухвалою судді ОСОБА_3 від 16.04.2020р. відкрите провадження по справі та відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 91 т. 2).

Ухвалою судді від 21.07. 2020р. здійснено перехід до розгляду вказаної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено проведення судового засідання (а.с. 114 т. 2).

Як видно з матеріалів справи, позивач декілька разів уточнював позовні вимог, виклавши їх в остаточній редакції від 11.01.2020р. (а.с. 3-5 т. 2).

В обґрунтування остаточних позовних вимог позивач (о особі представника - адвоката Бондюка В.Б. - діє на підставі ордеру від 10.09.2019р. - а.с. 128 т. 1) зазначив, що він ОСОБА_1 з 13.06.2009р. є власником автомобіля «Skoda Superb», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2003 року випуску, колір сірий, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Автомобіль «Skoda Superb», р.н. НОМЕР_4 , 2003 року випуску, колір сірий, власником якого є ТОВ «Автокредит Плюс», має аналогічний номер кузова НОМЕР_2 . Тобто два різних автомобіля мають ідентичні номери кузовів.

Позивач користується наявним у нього автомобілем «Skoda Superb», р.н. НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

На адвокатські запити отримані відповіді від Головного сервісного центру МВС від 13.09.2019р. № 31/775аз і від 03.10.2019р. № 31/850аз, якими повідомлено таке.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане 13.06.2009р. Ірпінським ВРЕР УДАІ Київської області на автомобіль Skoda Superb, 2003 року випуску, легковий седан-В, сірого кольору, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна - 2496 куб. см., власник - ОСОБА_1 .

На теперішній час автомобіль Skoda Superb, номер кузова НОМЕР_2 за номерним знаком А14797СЕ не зареєстрований. Номерний знак НОМЕР_1 з 24.06.2015р. по теперішній час значиться виданим на автомобіль «Hyundai Chorus».

Станом на 12.09.2019р. за ОСОБА_1 зареєстровані на праві власності транспортні засоби не значаться.

Автомобіль «Skoda Superb», номер кузова НОМЕР_2 дійсно значиться зареєстрованим з 10.10.2015р. по теперішній час за номерним знаком НОМЕР_4 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданим 10.10.2015р. ВРЕР №8 УДАІ м. Києва, за ТОВ «Автокредитплюс», .

Регіональним сервісним центром МВС в Одеській області від 09.10.2019р. № 31/15-309аз повідомлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру ТЗ в ВРЕР № 1 м. Одеси, 25.10.2013р. здійснена перереєстрація при втраті свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Skoda Superb, 2003 року виготовлення, кузов № НОМЕР_2 , сірого кольору, закріплений номерний знак НОМЕР_1 , видано свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно отриманої відповіді із Територіального сервісного центру № 5150 від 18.10.2019р. № 31/15/5150-616, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль Skoda Superb, кузов НОМЕР_2 , знятий з обліку для реалізації 12.11.2013р. громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по дорученню серії ВТВ № 091889 від 30.10.2013р. виданому нотаріусом Ажинтаревим Віталієм Володимировичем.

Згідно відповіді Територіального сервісного центру № 7141 від 08.10.2019 року № 31/23/41-2363, відповідно до ЄДР «НАІС» 30.11.2013р. у відділі РЕР ДАІ з обслуговування м. Черкаси, Черкаського та Чигиринського районів, за громадянином ОСОБА_5 зареєстровано транспортний засіб марки Skoda Superb, кузов № НОМЕР_2 на підставі довідки-рахунок серії ВІА № 052323, від 23.11.2013р., виданої в ТОВ «ТЕХНО-ТЕСТ» та видано державний номерний знак НОМЕР_7 і свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_8 .

Висновком експертного дослідження, проведеного Київським НДЕКЦ МВС України за № 11/8047/14494 від 26.09.2019р. встановлено, що номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_9 , наданого на дослідження транспортного засобу SKODA SUPERB номерний знак НОМЕР_10 не змінювався. Бланк наданого на дослідження документа «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серії НОМЕР_3 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.

Вказує, що позивач ніколи не втрачав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Впродовж 2009-2017 років видавав довіреність на право користуватися та розпоряджатися автомобілем Skoda Superb, д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , лише зятю ОСОБА_6 .

Натомість до ВРЕВ № 1 м. Одеси невстановленою особою від імені позивача подано заяву з приводу втрати свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Skoda superb», номер кузова НОМЕР_2 , а у ВРЕВ № 3 Одеської області (м. Іллічівськ) автомобіль знятий з реєстрації, після чого проведено перереєстрацію у ВРЕВ м. Черкаси. Не дивлячись на це, що автомобіль і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу залишалися завжди у позивача.

За даними МТСБУ станом на 06.11.2019р. з номерним знаком НОМЕР_11 значиться зареєстрованим два автомобілі Skoda Superb. Один із даних автомобілів має номер кузова НОМЕР_2 - страховий поліс № AM 8348150 в ПрАТ «УПСК», а інший - TMBBV23U339017430 - страховий поліс № AM 9732978 в ПАТ «НАС «ОРАНТА», що говорить про те, що по дорогам України пересувається як мінімум два автомобіля «SKODA SUPERB» із номерним знаком НОМЕР_4 .

На запит адвоката ГСЦ МВС надана відповідь від 26.11.2019р. про те, що Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 р. № 1388 (далі - Порядок № 1388) повторна видача номерних знаків на транспортний засіб іншого власника не передбачена.

Позивач вважає, що логічним є твердження, що при укладенні договору застави АВН0А!00000006 від 27.10.2017р. між ПАТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_2 використано неналежний об`єкт - легковий автомобіль Skoda Superb з номерним знаком НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 .

З урахуванням викладеного, посилаючись на положення Закону України «Про дорожній рух», Порядку № 1388, остаточно просив суд:

визнати нікчемним договір фінансового лізингу № АВНОА!00000006 від 27.10.2017р., укладений між ТОВ «Автокредит Плюс» і ОСОБА_2 ;

зобов`язати припинити заборону відчуження рухомого майна, накладену згідно обтяження зареєстрованого 31.10.2017р. за № 16542251 реєстратором: Дніпровською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи», а саме: автомобіля Skoda Superb, 2003 р.в., колір сірий, номер об`єкта: НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_4 ;

виключити відомості з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів майна, щодо автомобіля Skoda Superb, 2003 р.в. колір сірий, номер об`єкта: НОМЕР_2 ;

зобов`язати Головний сервісний центр МВС України вжити заходів щодо скасування державної реєстрації автомобіля марки Skoda Superb, 2003 р.в., колір сірий, номер об`єкта: НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_4 на ім`я ТОВ «Автокредит Плюс»;

зобов`язати Головний сервісний центр МВС України вжити заходів щодо виключення зі всіх відповідних державних реєстрів інформацію щодо:

перереєстрації 25.10.2013р. при видачі дубліката свідоцтва на автомобіль марки Skoda Superb, 2003 р. виготовлення, кузов № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ;

зняття з обліку для реалізації 12.11.2013р. автомобіля марки Skoda Superb, 2003 року виготовлення, кузов № НОМЕР_2 ;

вторинної реєстрації 30.11.2013р. транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації - автомобіля марки Skoda Superb, 2003 року виготовлення, кузов № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зняття з обліку для реалізації 29.09.2015р. автомобіля марки Skoda Superb, 2003 року виготовлення, кузов № НОМЕР_2 ;

вторинної реєстрації 10.10.2015р. транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації - автомобіля марки Skoda Superb, 2003 року виготовлення, кузов № НОМЕР_2 на ім`я ТОВ «Автокредит Плюс»;

зобов`язати Головний сервісний центр МВС України вжити заходів щодо відновлення первісної державної реєстрації автомобіля марки Skoda Superb 2003 р.в., колір сірий, номер об`єкта: НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_1 , за ОСОБА_1 , згідно наявного у нього свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Відповідач - АТ «Акцент-Банк» позовні вимоги не визнав. 12.09.2020р., 24.10.2018р. і 06.03.2020р. (до Ірпінського міського суду Київської області) представник відповідача - Омельченко Є.В. (діє на підставі довіреності від 19.04.2019р. - а.с. 77 т. 2) надавав відзиви на позовну заяву і на уточнено позовну заяву (а.с. 41 - 50, 144, т. 1, а.с. 75-76 т. 2), в яких зазначив, що 27.10.2017р. між ТОВ «Автокредит плюс» і ОСОБА_2 укладений договір фінансового лізингу АВН0А!00000006. В подальшому ТОВ «Автокредит плюс» відступило на користь ПАТ «Акцент-Банк» право вимоги за цим договором, про що позивач був повідомлений листом.

Позивач не є стороною договору фінансового лізингу і договору факторингу, тому не має права їх оспорювати. Окрім того, позивач не є власником лізингового автомобіля «Skoda Superb», VIN НОМЕР_2 , оскільки за даними Єдиного державного реєстру МВС України за позивачем не зареєстровано жодний транспортний засіб. Позивач не є власником спірного авто, а тому його права не порушені оспорюваним договором.

Перед продажем автомобіля у лізинг він проходить детальну перевірку, на підтвердження чого були надані копії свідоцтва про реєстрацію попереднього власника, копію договору купівлі-продажу, копія акта прийому-передачі, свідоцтва про реєстрацію поточного власника, фото VIN-номеру.

Факт приналежності на праві власності позивачу автомобіля Skoda SuperB, VIN НОМЕР_2 , 2003 р.в., д/н НОМЕР_1 , колір сірий, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , рішенням суду не встановлений.

Вважав, що експертне дослідження автомобіля Skoda SuperB, д.н. НОМЕР_1 і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 не доказами того, що VIN НОМЕР_2 на автомобілі Skoda SuperB, НОМЕР_4 і відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не є справжніми.

А за даними МРЕВ автомобіля Skoda SuperB, VIN НОМЕР_2 , 2003 р.в., д.н НОМЕР_1 , взагалі не існує.

Вважав твердження позивача про те, що він не втрачав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, не передавав автомобіль іншим особам, нічим не підтвердженими. Позивач не звертався до суду з клопотанням про витребування заяви у МРЕВ і проведення експертизи підпису на ній. Також позивач до цього часу не звернувся до правоохоронних органів. Посилання позивача про те, що у заставу переданий не належний об`єкт є не обґрунтованими. До того ж банком жодного договору застави не укладалось.

Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві просив розглядати справу за відсутності представника AT «Акцент-Банк».

Відповідач - Головний сервісний центр МВС України позовні вимоги не визнав. 11.01.2020р. (до Ірпінського міського суду Київської області) представник відповідача - Себало С.І. (діє на підставі довіреності від 27.12.2019р. - а.с. 209 т. 1) надавав відзив на позовну заяву (а.с. 204 - 207 т. 1), в яких зазначив, що позивач просить припинити заборону відчуження належного йому автомобіля обтяженням, зареєстрованим 31.10.2017р. реєстратором - Дніпропетровською філією ДП «Національні інформаційні системи», зняти обтяження у вигляді застави та виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна з автомобіля. У відповідності до Постанови КМУ від 05.07.2004р. № 830 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна» держателем Державного реєстру обтяжень рухомого майна визначено Міністерство юстиції, а державне підприємство, що належить до сфери управління Міністерства юстиції - його адміністратором. Відповідно абз. 5 п. 2 цього Порядку № 830 ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком.

Обтяження зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 31.10.2017 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року № 889 «Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ» утворено, як юридичні особи публічного права Головний сервісний центр МВС та регіональні сервісні центри МВС.

Згідно із Положенням про Головний сервісний центр МВС, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2015р. №1393 (у редакції наказу від 26.11.2018р. № 955) ГСЦ МВС функцій з державної реєстрації обтяжень рухомого майна, не здійснює.

З урахуванням викладеного, ГСЦ МВС не має відповідати за цим позовом. Тому просив у задоволенні позовних вимог до Головного сервісного центру МВС відмовити.

Представник позивача 15.01.2020р. надав відповідь на відзив ГСЦ МВС, у якій наполягав на тому, що саме ГСЦ МВС має відповідати за цим позовом, оскільки внаслідок протиправних дій останнього порушені права та законні інтересми позивача (а.с. 211-212 т. 1)

Представником третьої особи - ДП «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України - Чумаковою Д.О. (діє на підставі довіреності від 27.12.2018р. - а.с. 101 т. 1) 05.06.2019р. (до Ірпінського міського суду Київської області) надані були пояснення по справі (а.с. 98-100 т. 1), в яких представник, посилаючись на положення Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004р. № 830, Інструкції про порядок ведення Державного реєстру та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 № 73/5, і наказу Міністерства юстиції України від 07.07.2006 № 57/5, зареєстрованим в Мін`юсті 07.07.2006р. за № 802/12676 «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зазначив, що відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви, поданої виключно в електронній формі. Зміни і додаткові відомості до запису в Реєстрі вносяться реєстратором на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. У заяві зазначаються дата державної реєстрації відомостей, реєстраційний номер запису, підстава виникнення змін до обтяження (договір чи рішення суду або відповідне рішення уповноваженого органу), відомості про реєстратора. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру.

ДП «НАІС» як реєстратор Реєстру виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. Закон покладає відповідальність за достовірність відомостей, що містяться в заяві на обтяжувача. Тому, в даному випадку законодавцем покладено відповідальність за неправомірне існування запису про обтяження в Державному реєстрі саме на обтяжувача - АТ «Акцент-Банк». Відтак, вилучення спірного запису, як приватного обтяження, можливе шляхом подання обтяжувачем АТ «Акцент-Банк» електронної заяви до ДП «НАІС» добровільно, або на виконання рішення суду.

Просив врахувати ці пояснення при прийнятті рішення у справі.

Представник відповідача - ТОВ «Автокредит Плюс» - Горовенко Л.М. (діє на підставі довіреності від 04.09.2018р. - а.с. 25 т. 1) правом на надання відзиву протягом всього розгляду справи не скористалася, однак надала 02.07.2020р. (до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська) письмові пояснення, у яких висловила свою позицію стосовно спору. Вказала, що з позовні вимоги не визнає. ТОВ «Автокредит Плюс» був придбаний автомобіль марки «Skoda Superb», номер кузова НОМЕР_12 , 2003 року випуску.

Цей автомобіль з реєстраційним номером НОМЕР_4 10.10.2015р. зареєстрований зв ТОВ «Автокредит Плюс», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданим ВРЕР № 8 УДАІ м. Києва.

27.10.2017р. між ОСОБА_2 (лізингоодержувачем) і ТОВ «Автокредит Плюс» (лізингодавцем) укладений договір фінансового лізингу №АВН0А!00000006, на підставі якого ТОВ «Автокредит Плюс» передало ОСОБА_2 у лізинг автомобіль марки «Skoda Superb», номер кузова НОМЕР_12 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Отже, власником спірного автомобіля є ТОВ «Автокредит Плюс», натомість позивач не довів, що він є власником автомобіля, який, у свою чергу, є предметом договору фінансового лізингу. Таким чином, не довів, що його права були порушені.

Вважала, що позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного права, який не передбачений ст. 16 ЦК України та іншими законами. Законодавством не передбачено такий спосіб захисту як визнання договору нікчемним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. В аспекті вказаного звернула увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.06.2019р. у справі № 916/3156/17.

Враховуючи вищевикладене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

15.09.2020р. представник позивача - адвокат Бондюк Б.В. і відповідача - ТОВ «Автокредит Плюс» - Горовенко Л.М. надали суду заяви, в яких просили справу розглядати без їх участі, без фіксації технічними засобами, наполягали кожен на своїй позиції стосовно спору (а.с. 129, 130 т. 2).

Представники відповідачів - Головного сервісного центру МВС України, АТ «Акцент-Банк», третьої особи - ДП «Національні інформаційні системи», в судове засідання по справі не з`явилися, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялися належним чином, про що навні докази в матеріалах справи (а.с. 116 - 118).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання по справі не з`явилася, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялася належним чином, але ухвала про відкриття провадження з матеріалами і судовою повісткою не були вручені (а.с. 119-120 т. 2). Однак, з огляду на те, що ОСОБА_2 був неодноразово повідомлений іншим судом про наявність віднесеного на розсуд суду спору, у якому він є відповідачем (а.с. 55, 63, 79, 88, 106, 119а, 191, т. 1, а.с. 95 т. 2), однак в судове засідання жодного разу не прибув, своєї позиціє стосовно позову не висловив, а від інших учасників справи не надійшло заяв про неможливість розгляду справи без його участі, суд вважав за можливе розглянути справу без участі цього відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 13.06.2009р. є власником автомобіля «Skoda Superb», д.р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2003 року випуску, колір сірий, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 з датою реєстрації - 13.06.2009р. (а.с. 38 т. 2).

ТОВ «Автокредит Плюс» є власником автомобіля «Skoda Superb», д.р.н. НОМЕР_4 , 2003 року випуску, колір сірий, з аналогічним номером кузова - НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , в якому вказана дата первісної реєстрації - 13.06.2009р., дата наступної реєстрації - 10.10.2015р. (а.с. 38 т. 2).

Отже, два автомобілі однакової марки, року випуску і кольору, але з різними державними реєстраційними номерами ( НОМЕР_1 і НОМЕР_4 ) мають ідентичні номери кузовів - НОМЕР_2 .

На запит представника позивача листами Головного сервісного центру МВС від 13.09.2019р. № 31/775аз і від 03.10.2019р. № 31/850аз (а.с. 6- 11 т. 2), надана така інформація.

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 видане 13.06.2009р. Ірпінським ВРЕР УДАІ Київської області на автомобіль «Skoda Superb», 2003 року випуску, легковий седан-В, сірого кольору, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна - 2496 куб. см., власник - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_13 );

На теперішній час автомобіль «Skoda Superb», номер кузова НОМЕР_2 за номерним знаком НОМЕР_1 не зареєстрований. Номерний знак НОМЕР_1 з 24.06.2015р. по теперішній час значиться виданим на автомобіль «Hyundai Chorus».

Станом на 12.09.2019р. за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_13 ) зареєстровані на праві власності транспортні засоби не значаться.

Автомобіль «Skoda Superb», номер кузова НОМЕР_2 дійсно значиться зареєстрованим з 10.10.2015р. по теперішній час з номерним знаком НОМЕР_4 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданим 10.10.2015р. ВРЕР №8 УДАІ м. Києва, за ТОВ «Автокредитплюс», .

Первинна реєстрація в Україні автомобіля «Skoda Superb», номер кузова НОМЕР_2 проведена 12.08.2003р. Хустським МРЕВ УДАІ Закарпатської області за номерним знаком НОМЕР_14 , свідоцтвом про peєстрацію транспортного засобу НОМЕР_15 , Власник - ОСОБА_7 .

25.10.2013р. ВРЕР № 1 м. Одеси із вказаним автомобілем проведено реєстраційну операцію «Перереєстрація при видачі дубліката свідоцтва про реєстрацію» («перереєстрація при втраті свідоцтва про реєстрацію» з видачею свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_16 . Попереднє свідоцтво - НОМЕР_3 (на ОСОБА_1 ) з 25.10.2013р. значиться загубленим. Операція проводилася на підставі заяви тодішнього власника - ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_13 .

12.11.2013р. ВРЕР № 3 Одеської області (м. Іллічівськ) із зазначеним автомобілем проведено операцію «Зняття з обліку для реалізації». Вказана операція проведена від імені власника - ОСОБА_1 довіреною особою - ОСОБА_4 , ІПН: НОМЕР_17 .

30.11.2013р. ВРЕР м. Черкаси із зазначеним автомобілем проведено операцію «Вторинна реєстрація ТЗ, придбаного в торговельній організації з видачею свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_18 . Власник - ОСОБА_5 . Автомобіль зареєстровано на ім`я ОСОБА_5 на підставі довідки-рахунку ВІА 052323 від 23.11.2013р., виданої ТОВ «ТЕХНО-ТЕСТ».

На запит представника позивача листом Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області від 09.10.2019р. № 31/15-309аз повідомлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів в ВРЕР № 1 м. Одеси, 25.10.2013р. здійснена перереєстрація при втраті свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Skoda Superb», 2003 року виготовлення, кузов № НОМЕР_2 , сірого кольору, закріплений номерний знак НОМЕР_1 , видано свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17 т. 2).

Листом Територіального сервісного центру № 5150 РСЦ МВС в Одеській області від 18.10.2019р. № 31/15/5150-616 повідомлено, що за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, автомобіль Skoda Superb, кузов НОМЕР_2 , знятий з обліку для реалізації 12.11.2013р. громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за дорученням серії ВТВ № 091889 від 30.10.2013р., виданий нотаріусом Ажинтаревим Віталієм Володимировичем (а.с. 20 т. 2).

Листом Територіального сервісного центру № 7141 РСЦ МВС в Черкаській області від 08.10.2019р. № 31/23/41-2363 повідомлено, що відповідно до ЄДР «НАІС», 30.11.2013р. відділі РЕР ДАІ з обслуговування м. Черкаси, Черкаського та Чигиринського районів, за громадянином ОСОБА_5 зареєстровано транспортний засіб марки Skoda Superb, кузов НОМЕР_2 на підставі довідки-рахунок серії ВІА № 052323, від 23.11.2013р., виданої в ТОВ «ТЕХНО-ТЕСТ» (юридична адреса: м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської Дивізії, буд. 2А), видано державний номерний знак НОМЕР_7 і свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_8 (а.с. 14 т. 2).

За результатами проведеного на замовлення позивача експертного дослідження автомобіля «Skoda Superb», номер кузова НОМЕР_2 , д.н. НОМЕР_1 , наданий висновок № 11/8047/14494 від 26.09.2019р. про те, що номер кузова НОМЕР_19 , ноиер двигуна AYМИ044902, наданого на дослідження транспортного засобу SKODA SUPERB номерний знак НОМЕР_1 , не змінювався. Бланк наданого на дослідження документа «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серія НОМЕР_3 відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу (а.с. 24).

Позивач стверджує, що ніколи не втрачав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , у 2009-2017 роках надавав довіреність на право користуватися та розпоряджатися автомобілем лише своєму зятю ОСОБА_6 .

Отже, з матеріалів справи видно, що до ВРЕВ № 1 м. Одеси невстановлена особа від імені позивача подала заяву про втрату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Skoda Superb», номер кузова НОМЕР_2 . У ВРЕВ № 3 Одеської області (м. Іллічівськ) автомобіль був знятий з реєстрації, після чого проведено його перереєстрацію у ВРЕВ м. Черкаси.

З бази даних МТСБУ станом на 06.11.2019р. видно, що з номерним знаком НОМЕР_11 значиться зареєстрованими два автомобілі «Skoda Superb», один з яких має номер кузова НОМЕР_2 - страховий поліс № AM 8348150, страховик ПрАТ «УПСК», а інший - TMBBV23U339017430 - страховий поліс № AM 9732978, страховик ПАТ «НАС «Оранта» (а.с. 21 - 23 т. 2).

На запит представника позивача Головним сервісним центром МВС надана відповідь від 26.11.2019р. № 31/1066а, якою підтверджено, що 30.11.2013р. працівниками ВРЕР ДАІ УМВС України в Черкаській області проведено вторинну реєстрацію транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації, а 29.09.2015р. - зняття з обліку для реалізації.

10.10.2015р. працівниками ВРЕР-8 УДАІ ГУМВС України в м. Києві здійснено вторинну реєстрацію вищевказаного транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації, з видачею номерних знаків НОМЕР_4 .

Також повідомлено, що реєстрації аналогічних за типом транспортних засобів з однаковими VIN (номером кузова) та видачею різних номерних знаків сервісними центрами МВС не здійснюється, оскільки відповідно до вимог ДСТУ ISO 3779:2012 ідентифікаційний номер колісного транспортного засобу ( НОМЕР_20 ) - це структурна комбінація символів, яку встановив виробник для розпізнавання колісного транспортного засобу.

Таким чином, VIN є унікальним серійним номером, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнання кожного механічного транспортного засобу, причіпного транспортного засобу, мотоцикла та мопеда.

Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. № 1388, номерні знаки із перереєстрованих або знятих з обліку транспортних засобів за умови їх відповідності стандартам перезакріплюються за зверненням власників за іншими придбаними ними транспортними засобами.

Тому повторна видача номерних знаків на транспортний засіб іншого власника Порядком не передбачена.

Крім цього, інформація про здійснення реєстраційних дій відносно транспортного засобу Skoda Superb, VIN НОМЕР_21 , в ЄДР ТЗ відсутня (а.с. 26 т. 2).

З бази даних МТСБУ станом на 11.01.2020р. видно, що автомобіль марки «Skoda Superb», VIN № НОМЕР_21 , який згідно наданої відповіді Головного сервісного центру МВС не зареєстрований, все ж досі застрахований у ПАТ «НАС «Оранта», страховий поліс № AM 9732978 (а.с. 27).

Також судом установлено, що 27.10.2017р. між ТОВ «Автокредит плюс» і ОСОБА_2 укладений договір фінансового лізингу АВН0А!00000006 шляхом підписання заяви про приєднання до публічного договору (а.с. 42 т. 1).

У свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2015р. ТОВ «Автокредит плюс» придбало у ОСОБА_5 автомобіль марки «Skoda Superb», 2003 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_22 , який належав продавцю на підставі свідоцтва про державну реєстрацію НОМЕР_18 , виданого 30.11.2013р. Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС (а.с. 44, 46, т. 1)

Аналогічний номер кузова - НОМЕР_2 присвоєний автомобілю позивача ОСОБА_1 , яким він володіє з 2009 року (а.с. 38 т. 2).

Як вказує представника банка, ТОВ «Автокредит плюс» відступило на користь ПАТ «Акцент-Банк» право вимоги за договором фінансового лізингу АВН0А!00000006, укладеним із ОСОБА_2 , про що позивача повідомлено листом ПАТ «Акцент-Банк» від 11.05.2018р. № 20.1.0.0.0./7-20150811/218. Також банком у цьому листі повідомлено, що після набуття права вимоги для забезпечення виконання зобов`язань ПАТ «A-Банк» у Державному реєстрі рухомого майна зареєстрував заставу рухомого майна на автомобіль «Skoda SuperB» д.р.н. НОМЕР_4 , VIN- НОМЕР_2 . Станом на 10.05.2018р. договір фінансового лізингу, укладений між ОСОБА_2 і ТОВ «Автокредит плюс» не виконаний, заборгованість по ньому складає 109 681,47 грн., а отже переоформлення автомобіля «Skoda SuperB», д.н.з. НОМЕР_4 , VIN- НОМЕР_2 відбулося незаконно, тому ПАТ «A-Банк» буде звертатись з відповідною заявою до правоохоронних органів і суду (а.с. 8, т. 1).

Судом установлено, що у жовтні (25.10.2013р.) здійснена перереєстрація при втраті свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Skoda Superb, 2003 року виготовлення, кузов № НОМЕР_2 , з номерним знаком НОМЕР_1 і видано свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_6 на ім`я позивача ОСОБА_1 . У листопаді 2013 році нібито від імені позивача - ОСОБА_1 автомобіль знято з реєстраційного обліку ОСОБА_4 , а потім через три тижні власником автомобіля став ОСОБА_5 , який у вересні 2015 року продав автомобіль ТОВ «Автокредит Плюс», яке у жовтні 2017 року передало його у лізинг ОСОБА_2 .

Як видно з матеріалів справи, жодних договірних відносин між позивачем ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , а також з наступними власниками автомобіля - ОСОБА_5 і ОСОБА_2 і ТОВ «Автокредит Плюс» - не існувало. Позивач ОСОБА_1 ніколи не відчужував автомобіль на користь указаних осіб.

Водночас, у державному реєстрі обтяжень рухомого майна станом на 11.04.2018р. міститься запис № 16542251 від 31.10.2017р. про обтяження транспортного засобу «Skoda SuperB», 2003 р.в., колір сірий, номерний знак НОМЕР_4 , НОМЕР_2 , - на підставі договору застави № АВН0А!00000006 від 27.10.2017р., заставодержатель - ПАТ «Акцент- Банк» (а.с. 7 т. 1).

Тобто, обтяження накладено на автомобіль «Skoda SuperB», 2003 р.в., колір сірий, з VIN-кодом НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_4 , однак автомобіль позивача має інший номерний НОМЕР_1 .

Судячи з листа банку, на думку банка, автомобіль «Skoda SuperB» незаконно відчужений позивачем, тому ПАТ «A-Банк» попередив його про те, що буде звертатись з відповідними заявами до правоохоронних органів і суду.

Суд не погоджується із думкою представника банка про те, що позивач не є власником автомобіля «Skoda Superb» з VIN-кодом НОМЕР_2 , оскільки позивачем надане суду свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке свідчить про набуття ним у власність автомобіля у 2009 році.

Однак, як видно з матеріалів справи, з використанням автомобіля позивача вчинені протиправні реєстраційні дії. Саме це призвело до того, що автомобіля «Skoda SuperB», VIN НОМЕР_2 , 2003 р.в., д/н НОМЕР_1 , у базі даних МРЕВ не існує.

Разом із тим, позивач, не дивлячись на те, що з використанням його майна учинено протиправна реєстрація і перереєстрція, чомусь не звернувся до органів поліції, принаймні не надав суду жодних доказів про це.

Суд зазначає, що згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач лише наводить суду міркування про те, що перереєстрація учинена незаконно, всупереч волі власника. Однак упродовж всього розгляду справи - з серпня 2018 року в Ірпінському міському суді Київської області, яка слухалася у поряду загального позовного провадження, і після передання справи до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська і відкриття 16.04.2020р. провадження, позивач на заявляв жодного клопотання про витребування доказів - первинних документів, на підставі яких була здійснена реєстрація 25.10.2013р. про видачу дубліката свідоцтва ОСОБА_1 , а також вторинна реєстрація автомобіля 30.11.2013р. за ОСОБА_5 , зняття з обліку автомобіля 29.09.20145р. і вторинна реєстрація 10.10.2015р. У матеріалах справи наявні лише листи сервісних центрів, якими повідомлено (констатовано) факти реєстрації і перереєстрації.

Позивач стверджує, що він не отримував дублікат свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. У відповіді ГСЦ МВС від 03.10.2019р. вказано, що 25.10.2013р. проведена операція видачі дубліката свідоцтва на підставі заяви тодішнього власника - ОСОБА_1 . Однак позивач не заявляв клопотаннями про витребування цих доказів і про проведення експертизи на предмет підроблення цієї заяви. Тобто, не надав доказів того, що 25.10.2013р. не він звертався із цією заявою, а інша особа. Так само, й за іншими реєстраційними діями, відповідних клопотань позивачем не заявлено. Позивач не просить визнати недійсними правочини, які стали підставами перереєстрації автомобіля. Тобто, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що автомобіль, який належить ОСОБА_1 перереєстрований незаконно.

Заявляючи вимоги про визнання договору фінансового лізингу нікчемним, позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного порвав.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається..

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.06.2019р. по справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) висловила позицію: якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Тому не можуть бути задоволені вимоги позивача про визнання договору фінансового лізингу нікчемним.

Щодо вимог позивач про зобов`язання припинити обтяження від 31.10.2017р. і виключити відомості з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Як установлено, обтяження накладене обтяжувачем - ТОВ «Автокредит плюс» з підстав невиконання ОСОБА_2 договірних зобов`язань за договором фінансового лізингу від 27.10.2017р., укладеного з ТОВ «Автокредит плюс» (а.с. 42 т. 1).

Новий кредитор - АТ «Акцент-Банк» повідомив позивача у своєму листі від 11.05.2018р., що автомобіль переоформлений незаконно, однак не висунув до позивача вимог про добровільне його передання на користь ТОВ «Автокредит плюс». Поза увагою останнього залишилося те, що автомобіль може й був незаконно переоформлений, але не позивачем, оскільки той є його власником з 2009 року, а протиправні дії з автомобілем були учинені у 2013 - 2015 році, з чого слідує, що ТОВ «Автокредит плюс» набуло у власність автомобіль 29.05.2015р. стосовно якого були учинені протиправні дії.

Як видно з акта приймання-передачі, який був складений 29.05.2015р., за цим актом ТОВ «Автокредит плюс» в особі директора Гладуна О.В. отримав від ОСОБА_5 автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі, картку обліку транспортного засобу, транзитні номери, сервісну книжку (а.с. 45 т. 1)

В той же час, позивач стверджує, що він продовжує користуватися наявним у нього автомобілем «Skoda Superb», р.н. НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Отже, у позивача наявний автомобіль «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 з 2009 року, з чого слідує, що ТОВ «Автокредит плюс» накладено обтяження на інший автомобіль - «двійник», який був переданий йому ОСОБА_5 у 2015 році з транзитним номером НОМЕР_23 , з аналогічним номер кузова - НОМЕР_2 .

Позивач просить припинити обтяження від 31.10.2017р. і виключити відомості з Державного реєстру обтяжень рухомого майна лише тому, що обтяження накладене на так званий «двійник», з аналогічним номером кузова - НОМЕР_2 , оскільки це обтяження порушує його право власності.

При цьому, з установлених судом обставин не можна впевнено стверджувати, що автомобіль, на яке накладене обтяження - є автомобілем позивача. Про це він у позові не вказує.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивач не лише обрав невірний спосіб захисту свого права, а й не надав доказів, які достовірно вказують на те, що його право порушене внаслідок протиправних дій саме тих відповідачів, до який він пред`явив позов.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Таким чином, застава як обтяження існує у відносинах між боржником і обтяжувачем. Однак позивач ОСОБА_1 і ТОВ «Автокредит плюс» не є між собою боржником і обтяжувачем, між ними ніколи не виникали правовідносини застави, оскільки відповідний договір не укладався, а тому ТОВ «Автокредит плюс» на має відповідати перед позивачем за цим позовом, оскільки приватне обтяження накладене лізингодателем - ТОВ «Автокредит плюс» на майно лізингоодержувача - ОСОБА_2 , а не на майно ОСОБА_1 .

З урахуванням того, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна наявні відомості про приватне обтяження, яке не стосується позивача, і останнім не доведено, що це обтяження, накладене внаслідок протиправних дій ТОВ «Автокредит плюс», порушує його право на вільне володіння майном, позовні вимоги до ТОВ «Автокредит плюс» задоволенню не підлягають.

Суд ще раз наголошує, що неправомірні реєстраційні дії з автомобілем позивача не призвели до того, що автомобіль вибув з його володіння, а лише до того, що з`явився інший автомобіль - з ідентичним він-кодом, однак позивач не надав доказів, що його право порушене внаслідок протиправних дій саме тих відповідачів, до який він пред`явив позов, а обтяження накладене саме на його автомобіль.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати, у т.ч. витрати на правничу допомогу, у порядку ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача не стягуються.

Щодо клопотання позивача в частині постановлення окремої ухвали, якою зобов`язати орган досудового розслідування провести перевірку транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_4 на предмет законності його перебування на території України, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Згідно із ч. 5 ст. 262 ЦПК України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

З огляду на вищенаведене та установлені обставини справи, суд не вбачає правових підстав для постановлення окремої ухвали, оскільки по-перше, це є правом суду, по-друге, позивачем не надано достовірних доказів грубого порушення законності, і по-третє, позивач або його представник мають самостійне право звернутися до правоохоронних органів із відповідною заявою, якщо вважають, що у наведених ними обставинах наявні ознаки кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 223, ч.2 ст. 247, 259, 263-265, ч.ч. 2,3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс», Головного сервісного центру МВС України (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України) про визнання договору фінансового лізингу нікчемним, зобов`язання припинити заборону відчуження рухомого майна, виключення відомостей з Державного реєстру заборон відчуження, зобов`язання вжити заходів щодо скасування державної реєстрації автомобіля і виключення з державних реєстрів інформацію про реєстрацію і перереєстрцію автомобіля, зобов`язання вжити заходів щодо відновлення первісної державної реєстрації автомобіля - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 25 вересня 2020 року.

Суддя О.С. Наумова