ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Херсон

Справа №766/11919/18

Провадження №22-ц/819/1195/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

суддів: Базіль Л.В.,

Приходько Л.А.,

секретар судового засідання: Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Рева Світлана Леонідівна, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Прохоренко В.В., у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа Херсонська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви послалися на те, що вони з 2012 року проживали однією сім`єю та вели спільне господарство із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ці обставини підтверджуються довідкою голови самоорганізації населення квартального комітету №13 Дніпровського району м.Херсона від 21 лютого 2018 року; актом опитування сусідів, завіреним у встановленому законом порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 600кв.м., який був придбаний ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 21 грудня 2007 року.

З метою набуття права на спадкування після померлого, як спадкоємці четвертої черги, заявники просили встановити факт їх спільного проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 , у період з ІНФОРМАЦІЯ_2 по день смерті останнього, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 травня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Рева С.Л., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять рішення суду від 12 травня 2020 року скасувати, ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 .

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дослідив в повній мірі докази та обставини справи, які мають значення для її вирішення, не дав належної оцінки наданим доказам, зокрема, довідці голови самоврядної організації населення квартального комітету №13 Дніпровського району м. Херсона від 21 лютого 2018 року №35 та акту від 21 лютого 2018 року про фактичне проживання протягом 5 років заявників разом з ОСОБА_3 та веденням з ним спільного господарства; спільну оплату комунальних послуг та відсутність заборгованості за надані послуги й на час розгляду справи судом; здійснення заявниками оплати обрядових заходів поховання ОСОБА_3 , тощо.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Рева С.Л. апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити, з підстав викладених у скарзі.

Представник Херсонської міської ради Остапенко О.І. проти задоволення скарги заперечувала, вказавши на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Зазначила, що, на її думку, для задоволення заяви про встановлення факту проживання заявників однією сім`єю з ОСОБА_3 є недостатнім показів лише свідків, які підтвердили факт їх спільного проживання з січня 2012 року по день смерті останнього.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_1 , представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що Дніпровським районним у м.Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис за №954 (а.с.14).

За життя ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав у належному йому на праві власності будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 20 березня 2018 року, №16-21/1838 в будинку на час смерті власника відсутні інші зареєстровані особи (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, до складу якого, серед іншого, входить будинок АДРЕСА_1 , що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 21 грудня 2007 року (а.с.9).

За приписами статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року по справі №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

З довідки голови органу самоорганізації населення квартального комітету №13 Дніпровського району м. Херсона Пасько В.В. від 21 лютого 2018 року №35 та акту від 21 лютого 2018 року, складеного та підписаного сусідами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом однією сім`єю без реєстрації з ОСОБА_3 у належному останньому будинку, вели спільне господарство та оплачували комунальні послуги з 2012 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18, 19).

Під час розгляду справи судом першої інстанції свідок ОСОБА_4 підтвердив факт спільного проживання заявників із ОСОБА_3 однією сім`єю з 2012 року та засвідчив наявні між ними доброзичливі відносини. Зазначив, що вони разом вели спільне господарство, зокрема засаджували город, прибирали подвір`я, здійснювали ремонтні роботи, а саме ОСОБА_2 провів заміну вхідних дверей, встановив труби на витяжку в будинку ОСОБА_3 .

Факт спільного проживання однією сім`єю заявників з ОСОБА_3 підтвердила й свідок ОСОБА_7 , яка є головою органу самоорганізації населення квартального комітету №13 за місцезнаходження домоволодіння АДРЕСА_1 ). Свідок пояснила, що ОСОБА_3 був одинокою людиною, який запросив ОСОБА_8 проживати у належному йому будинку. Разом вони вели спільне господарство, сплачували комунальні послуги, мали спільний бюджет та взаємні права та обов`язки. Савченки оплатили вартість поховання ОСОБА_3 та після смерті господаря продовжують проживати у будинку, дбають про домоволодіння та оплачують комунальні послуги.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що покази свідків не є достатнім доказом для встановлення факту проживання однією сім`єю. Також суд вказав, що заявники мають на праві спільною сумісної власності окрему квартиру, в якій є зареєстрованими.

Проте, погодитися з висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не зазначив, з яких підстав не приймає до уваги наявні в матеріалах справи акти від 21 лютого 2018 року, які підтверджують факт спільного проживання Савченків однією сім`єю з ОСОБА_3 протягом більш ніж п`ять років, ведення ними спільного господарства, наявність між ними взаємних прав і обов`язків та спільного побуту. Також суд не аргументував не прийняття до уваги показів допитаних свідків по справі.

Ураховуючи, що в ході розгляду справи не встановлені обставини, які б свідчили про зацікавленість свідків у вирішені справи на користь заявників або обставини, які б давали підстави для висновку про неправдивість викладеної у зазначених актах інформації, колегія суддів визнає їх належними та допустимими доказами у справі в розумінні ст.76 ЦПК України.

З листа Суворовського районного у місті Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 02 жовтня 2020 року, №1290/173-22 встановлено, що саме за заявою ОСОБА_2 був вчинений актовий запис про смерть ОСОБА_3 та заявнику видано відповідне свідоцтво.

Згідно наданих суду квитанції №000488 та №000789 від 29 вересня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснили оплату вартості ритуальних послуг та поховання ОСОБА_3 .

З листа приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. від 01 вересня 2020 року за вих. №553/02-14, вбачається, що у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим 12 березня 2018 року нотаріусом заведено спадкову справу № 22/2018. Відповідно до відомостей зі спадкового реєстру, від імені померлого заповітів не виявлено. Будь-які інші заяви щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , до нотаріальної контори не надходили.

Також встановлено, що повторні свідоцтва про смерть ОСОБА_3 іншим особам не видавалися; актових записів про державну реєстрацію народження дітей, де батьком зазначений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та актових записів про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_3 в органах РАЦС не виявлено.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, заявники вказали, що вони проживали разом з ОСОБА_3 з січня 2012 року по 27 вересня 2017 року, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, оплачували житлово-комунальні послуги. Встановлення цього факту, що має юридичне значення, необхідне заявникам для спадкування майна померлого за законом в порядку ст.1264 ЦК України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності є переконливими та достатніми, й підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 у період з січня 2012 року по 27 вересня 2017 року, наявність у них взаємних прав і обов`язків, ведення спільного побуту.

Посилання представника Херсонської міської ради на те, що заявники мають на праві власності окрему квартиру, у якій є зареєстрованими, а також про те, що покази свідків, не є достатніми доказами для встановлення юридичного факту їх проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 , висновків суду не спростовують. Також суд критично оцінює посилання представника заінтересованої особи, як підставу для відмови у задоволенні заяви, про те, що ОСОБА_8 мають двох дітей, а відтак не могли проживати з ОСОБА_3 разом однією сім`єю. Заявники не заперечують, що мають двох синів 1992 та 1993 року народження, які на час їх спільного проживання з ОСОБА_3 досягли повноліття та проживали у належній батькам квартирі.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 травня 2020 року, в порядку ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з прийняттям по справі нової постанови про задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Рева Світлана Леонідівна, задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 травня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проживали разом однією сім`єю із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ІНФОРМАЦІЯ_2 по день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 20 жовтня 2020 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько