Справа № 758/128/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до ОСОБА_1 , третя особа: Державна служба України з надзвичайних ситуацій про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення без надання іншого житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у місті Києві пред`явило у суді позов до ОСОБА_1 , третя особа: Державна служба України з надзвичайних ситуацій про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення без надання іншого житлового приміщення.

Позов обґрунтовано тим, що будівля АДРЕСА_1 відповідно до розпорядження від 08.10.2007 року № 1542 є гуртожитком при 7-ДПРЧ (7-ВПЧ). Житлове приміщення НОМЕР_1 гуртожитку є державною власністю та знаходиться на балансі позивача.

Проколом № 7 засідання культбиткомісії УПО УВД м. Києва від 10.12.1990 року було ухвалено рішення про надання ОСОБА_1 однокімнатного житлового приміщення НОМЕР_1 гуртожитку при 7-ВПЧ (наразі - 7-ДПРЧ) в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач з 15.12.2015 року до подання позову до суду, тобто 04.01.2016 року, не проживає у вказаному приміщенні. Однак, власні речі із спірного приміщення відповідачем не було вивезено та не передано приміщення позивачу у встановленому порядку.

Відтак, позивач просить суд визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 та виселити його без надання іншого житлового приміщення.

Позивач скористався своїм право на звернення до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача також подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечував у повному обсязі.

Третя особа свого права на участь у судовому засіданні не використала, про розгляд справи була повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що на балансі Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у місті Києві при Сьомій підпорядкованій державній пожежній частині ГУ МНС України у місті Києві перебуває будівля АДРЕСА_1. (т. 1 а.с. 15, 17)

Відповідно до протоколу № 7 культбиткомісії УПО УВД м. Києва від 10.12.1990 року було ухвалено рішення про надання ОСОБА_1 однокімнатного житлового приміщення НОМЕР_1 гуртожитку при 7-ВПЧ (наразі - 7-ДПРЧ) в будинку АДРЕСА_1 . (т. 1 а.с. 20)

15.12.2015 року начальником 7-ДПРЧ було подано рапорт на ім`я начальника ГУ ДСНС України у місті Києві про не проживання мешканців у квартирах НОМЕР_2 та НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . (т. 1 а.с. 24)

Як вбачається з Довідки ГУ ДСНС України у місті Києві від 26.11.2015 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 та займає в гуртожитку кімнату 1. (т. 1 а.с. 25)

Інвентаризаційна комісія перевіряла кожного дня у період з 01.03.2015 року по 30.12.2015 року, факт проживання осіб у житловому приміщенні НОМЕР_1 гуртожитку при 7-ВПЧ в будинку АДРЕСА_1 . Відповідними актами фіксувала факт того, що за вказаною адресою протягом доби двері ніхто не відкриває, у темну пору доби світло не викається. Відповідні акти містяться в матеріалах справи (т. 1 а.с. 29 - т. 2 а.с. 82)

З Довідки ГУ ДСНС України у місті Києві від 03.03.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 ордер на житлове приміщення НОМЕР_1 в гуртожитку при 7-ВПЧ в будинку АДРЕСА_1 не видавався. (т. 2 а.с. 111)

З Довідки ГУ ДСНС України у місті Києві від 16.03.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 не звертався протягом служби до управління щодо внесення його до списків осіб, що потребують поліпшення житлових умов, та у таких списках не значиться. (т. 2 а.с. 112)

Крім того, відповідними актами інвентаризаційної комісії зафіксовані щоденно факти не проживання відповідача за спірною адресою, починаючи від 04.01.2016 року по 17.05.2016 року, а також в матеріалах справи містяться акти про не проживання відповідача, починаючи з 07.06.2016 року до 13.05.2017 року (т. 2 а.с. 113 - 198; т. 2 а.с. 221, т. 3 а.с. 1 - 50, 74-250, т.4 а.с. 1-169, а.с. 175-250 т. 5 а.с. 1-151)

На спростування доводів позивача про нібито не проживання відповідача за спірною адресою, відповідач надав до суду посвідчення про відрядження, з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебував у відрядженнях з 30.08.2016 року по 02.09.2016 року (т. 5 а.с. 152), з 24.10.2016 року по 28.10.2016 року (т. 5 а.с. 154), з 16.02.2017 року по 17.02.2017 року (т. 5 а.с. 156). 27.07.2016 року (т. 5 а.с. 157), 14.07.2016 року (т. 5 а.с. 159), з 03.02.2016 року по 04.02.2016 року (т. 5 а.с. 161), з 12.01.2016 року по 15.01.2016 року (т. 5 а.с. 163), з 09.12.2015 року по 11.12.2015 року (т. 5 а.с. 167), з 30.11.2015 року по 03.12.2015 року, (т. 5 а.с. 169), 26.11.2015 року (а.с. 171), з 18.06.2015 року по 19.06.2015 року (т. 5 а.с. 173), 05.06.2015 року (т. 5 а.с. 175), з 20.04.2015 року по 21.04.2015 року (т. 5 а.с. 177), з 02.03.2015 року по 06.03.2015 року (т. 5 а.с. 179), 19.02.2015 року по 20.02.2015 року (т. 5 а.с. 181), з 02.02.2015 року по 06.02.2015 року (т. 5 а.с. 183), 11.11.2014 року (т. 5 а.с. 185), з 13.10.2014 року по 17.10.2014 року (т. 5 а.с. 187), 29.09.2014 року (т. 5 а.с. 189), з 08.09.2014 року по 12.09.2014 року (т. 5 а.с. 191), з 03.09.2014 року по 04.09.2014 року (т. 5 а.с. 193), 29.05.2014 року (т. 5 а.с. 195), з 21.05.2014 року по 22.05.2014 року (т. 5 а.с. 197), з 09.04.2014 року по 11.04.2014 року (т. 5 а.с. 199), з 01.04.2014 року по 02.04.2014 року (т. 5 а.с. 201), з 27.03.2014 року по 28.03.2014 року (т. 5 а.с. 203), 24.03.2014 року (т. 5 а.с. 205), з 18.03.2014 року по 20.03.2014 року (т. 5 а.с. 207), з 12.03.2014 року по 14.03.2014 року (т. 5 а.с. 209), з 12.03.2014 року по 14.03.2014 року (т. 5 а.с. 211), з 03.03.2014 року по 05.03.2014 року (т. 5 а.с. 213), 06.02.2014 року (т. 5 а.с. 217), з 14.01.2014 року по 17.01.2014 року (т. 5 а.с. 219).

А також на підтвердження перебування у відрядженнях відповідачем надано Накази про відрядження працівників, з яких вбачається, що відповідач перебував у відрядженнях з 12.01.2016 року по 15.01.2016 року (т. 5 а.с. 221), з 03.02.2016 року по 04.02.2016 року (т. 5 а.с. 222), 27.07.2016 року (т. 5 а.с. 223), 14.07.2016 року (т. 5 а.с. 224), з 30.08.2016 року по 02.09.2016 року (т. 5 а.с. 225), з 24.10.2016 року по 28.10.2016 року (т. 5 а.с. 226)

Спірні правовідносини, що виникли, регулюються положеннями Житлового кодексу УРСР.

За приписом статті 127 Житлового кодексу УРСР гуртожитки призначені для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.

Відповідно до статті 128 цього Кодексу порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу (стаття 129 ЖК УРСР).

Як встановив суд, гуртожиток, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на балансі позивача і використовується для проживання працівників апарату та підрозділів ГУ ДСНС України у м. Києві.

З відомостей трудової книжки відповідач вбачається, що він з 31.12.21986 року по 30.06.2008 року проходив службу в органах і підрозділах цивільного захисту, запис здійснено Головним управлінням МНС України. (т. 2 а.с. 228)

Правомірність вселення позивача у спірне приміщення не оспорюється сторонами, а тому суд виходить з того, що відповідач на достатній правовій підставі займає приміщення НОМЕР_1 гуртожитку при 7-ДПРЧ по АДРЕСА_1 .

Згідно положення ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Частина 2 вказаної норми передбачає, що якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Статтею 128 ЖК УРСР передбачено, що порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Відповідно до ст. 132 ЖК УРСР інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Надаване громадянам у зв`язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу.

Осіб, які проживають у гуртожитках, виселяються також у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом. При цьому виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 125 ЖК УРСР без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено, зокрема, осіб з інвалідністю внаслідок війни та інших осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті СРСР чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв`язаного з перебуванням на фронті; учасників Другої світової війни, які перебували у складі діючої армії; сім`ї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті СРСР чи при виконанні інших обов`язків військової служби; сім`ї військовослужбовців; осіб з інвалідністю з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду пенсійне посвідчення, з якого вбачається що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, інвалідність армії; а також Довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 11.06.2019 року, з якої вбачається, що відповідач є інвалідом 2 групи, захворювання пов`язане з проходженням військової служби.

Крім того, як вбачається з протоколу судового засідання від 18.05.2016 року свідками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були надані свідчення, на основі яких у суду виникають об`єктивні сумніви у дійсності складених актів про не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні, та достовірності їхнього змісту, адже свідки зазначили, що акти складені були не за місцем проживання відповідача, а у кабінеті начальника; крім того, в період щорічних відпусток підписантів відповідних актів, їхні підписи стоять на цих актах; також свідки зазначили, що здійснювали перевірки не щоденно та не у складі усієї комісії, а інколи поодинці, що також викликає сумнів у правомірності складення відповідних актів. А також згідно показів свідків, вони здійснювали перевірку вдень, що свідчить по те, що відповідач міг перебувати на роботі, про що він і зазначає у запереченнях, і саме з цієї причини не відчиняв двері.

Також у суду виникає об`єктивний сумнів щодо того, що начальник 7-ДПРЧ ГУ ДНСН України Р.М.Бондаренко особисто у складі комісії майже щоденно протягом 2015 року, 2016 року та 2017 року здійснював перевірки не проживання ОСОБА_1 у відповідному житловому приміщенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що відповідач є інвалідом з числа військовослужбовців, а також враховуючи суперечності, що виникли у ході допиту свідків, суд не вбачає позовні вимоги доведеними та приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до ОСОБА_1 , третя особа: Державна служба України з надзвичайних ситуацій про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення без надання іншого житлового приміщення - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко