Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-1888/11
Провадження № 2-зз/553/13/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕ М УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави в складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Яковенко В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій прохає скасувати заходи забезпечення позову, які було вжито ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 12.03.2012.

Заявлені вимоги мотивує тим, що в провадженні суду перебувала цивільна справа №2-1888/11 (2/1616/197/2012) за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 14.03.2012 у вказаній цивільній справі були вжиті заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на рухоме майно, належне йому. На день звернення до суду із заявою про скасування забезпечення позову, рішення суду від 14.03.2012 виконано у повному обсязі, проте арешт з рухомого майна не знято.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, звернувшись на адресу суду із відповідним клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши заяву про скасування заходів забезпечення позову та приєднані до неї матеріали, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 14.03.2012 позов ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі та стягнуто з останнього борг у сумі 32503,85 грн.

В ході розгляду цивільної справи за вказаним позовом ПАТ «ВТБ Банк», за ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 12.03.2012 були вжиті заходи забезпечення позову у виді арешту рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 в межах 32503,85 грн.

В матеріалах справи наявна постанова державного виконавця від 28.04.2012 про закінчення виконавчого провадження щодо накладення арешту на рухоме та нерухоме майно в межах 32503,85 грн.

Заявником надано суду копію довідки від 31.07.2012, з якої убачається, що представник ПАТ «ВТБ Банк» звертався до Ленінського ВДВС про повернення виконавчого листа №2-1888/11 у зв`язку з відсутністю заборгованості.

Згідно довідки від 09.01.2015 №40/400-2, наданої ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_1 , станом на 31.07.2012 заборгованість перед банком погашена у повному обсязі.

З відповіді Подільського ВДВС у м.Полтаві від 28.12.2020 №48092 убачається, що виконавчий документ №2-1888/11 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 32503,85 грн у відділі на виконанні не перебував, проте перебувало виконавче провадження з примусового виконання ухвали суду від 12.03.2012 про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно в межах суми 32503,85 грн.

Суд зазначає, що згідно із ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Проте, як встановлено в ході судового розгляду клопотання, на підставі рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 14.03.2012 було видано виконавчий документ щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 32503,85 грн, який на примусовому виконанні не перебував, а заборгованість перед банком погашена.

Отже захід забезпечення позову на момент розгляду клопотання себе вичерпав, і продовження його дії, позбавляє заявника вільно здійснювати його право власності. При цьому суд звертає увагу на принцип непорушності права власності та мирного володіння своїм майном.

Так, у відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказані норми є джерелами цивільного законодавства та кореспондуються із нормами ч.1 ст.317, ч.1,ч.2 ст.321 ЦК України, згідно із якими власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього право чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку, встановлених законом.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «ВТБ Банк» у сумі 32503,85 грн, яка стягнута за рішенням суду від 14.03.2012, погашена у повному обсязі, виконавчий документ пред`явлено до відділу ДВС не було, і застосування забезпечення перешкоджає заявнику мирно володіти його майном, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 та необхідність скасування заходів забезпечення, що вжиті за ухвалою суду від 12.03.2012.

Керуючись ст.ст.158, 261, 263 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про скасування забезпечення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані за ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 12.03.2012 у цивільній справі №2-1888/11 (2/1616/197/2012) у виді накладення арешту на рухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи, поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих