ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Харків

Справа № 643/8169/19

Провадження № 22-ц/818/1175/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Бровченка І.О., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: керівник Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (як правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області),

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 26 листопада 2019 року, увалене суддею Букреєвою І.А.,

за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (як правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням,-

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року керівник Харківської місцевої прокуратури №4 в інтересах ГУ ДПС в Харківській області (як правонаступник ГУ ДФС в Харківській області) звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі ГУ ДФС в Харківській області шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням за ухилення від сплати податків на загальну суму 2278157,40 грн.

Позов мотивований тим, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2019 року по справі №643/2120/17, яка набрала законної сили 12.03.2019, ОСОБА_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.212 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Ухвалою суду встановлено, що ПАТ «Автрамат» з 15 травня 1998 року перебуває на податковому обліку в ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області та перебувало на загальній системі оподаткування.

ОСОБА_1 , згідно з протоколом позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Автрамат» від 6 листопада 2014 року призначений головою ліквідаційної комісії та безпосередньо виконував обов`язки головного бухгалтера вказаного підприємства, будучи службовою особою підприємства у зв`язку з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, маючи єдиний упродовж жовтня 2014 року-березня 2015 року умисел на ухилення очолюваного ним ПАТ «Автрамат», яке з 6 листопада 2014 року перебувало на стадії ліквідації, від сплати податків у великих розмірах, використовуючи своє службове становище у злочинних цілях, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді ненадходження до бюджету держави податків у великих розмірах, і бажаючи їх настання, при веденні фінансово-господарської діяльності у період часу з жовтня 2014 року по березень 2015 року умисно ухилився від сплати податку на додану вартість до бюджету на загальну суму 2 278 157, 40 грн.

Посилаючись на ст.1166 ЦК України, просить стягнути зазначену суму з відповідача на користь держави. Також стверджує про те, що ГУ ДФС у Харківській області тривалий час не використовувало надане законом право звернення до суду з позовом та не вжило заходів щодо стягнення з відповідача шкоди, спричиненої злочином, тобто мала місце бездіяльність вказаних посадових осіб, що стало підставою для звернення з позовом прокура.

У відзиві на позов ОСОБА_1 просить відмовити у його задоволенні посилаючись на його необґрунтованість та те, що позивачем до суду не надано доказів бездіяльності посадових осіб ГУ ДФС в Харківській області. Крім того зазначає, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському р-ні м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 14.09.2015 за № про збільшення ПАТ «Автрамат» суми грошових зобов`язань за платежем податок на додану вартість у розмірі 66033 грн.

Також, Податковим кодексом України не передбачено цивільно-правової відповідальності за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, Харківська місцева прокуратура №4 не вказала жодної норми цивільного законодавства, на підставі якої податкові зобов`язання юридичної особи можуть бути стягнуті за правилами цивільного законодавства з фізичної особи. Вважає, що позивач не надав суду належних доказів вчинення шкоди відповідачем у розмірі 2 278 187.40 грн. При цьому посилається на відповідь на адвокатський запит, отриману від ГУ ДФС у Харківській області від 04.07.2019 року про те, що у ОСОБА_1 відсутня будь-яка заборгованість станом на дату складання зазначеного листа.

У відповіді на відзив позивач вказує, що в даному випадку мають бути застосовані положення ст.1166 ЦК України як спеціальна норма цивільного права. Щодо повноважень прокурора в цій справі посилається на п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України та ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» і зазначає, що про факт порушення законодавства відповідачем ГУ ДФС у Харківській області було відомо ще з 2015 року, проте жодні дії службовими особами не вчинялися, між тим, прокурор не має повноважень відносно притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності чи проведення службових перевірок. Щодо безпідставності стягнення 2278157,40 грн. стверджує, що обставини встановлені вироком суду відповідно ч.6 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Також відповідач вказував, що ухвала Московського районного суду від 28.02.2019 не містить інформації про заподіяну ним шкоду особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, або державі взагалі в особі ГУ ДФС у Харківській області шляхом несплати податку на додану вартість та вважає, що прокуратура повинна довести нанесення відповідачем шкоди в такому розмірі та що вона виникла за результатом діяльності відповідача. Також зазначає, що у ОСОБА_1 відсутня будь-яка заборгованість за інформацією з листа ГУ ДФС у Харківській області за №16848/ФОП/20-40-57-06-22 від 04.07.2019 станом на дату його складення. Вважає, що до податкових, бюджетних правовідносин цивільне законодавство не застосовується.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі ГУ ДПС в Харківській області шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням за ухилення від сплати податків на загальну суму 2 278 157 грн. 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 9 605 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що обвинувачений у справі №643/2120/17 ОСОБА_1 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорював, та у подальшому не оспорював ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 28.02.2019 в апеляційному та касаційному порядку, що вказує на те, що зазначене рішення суду в даному випадку має преюдиціальне значення для вирішення позовної заяви та факти, викладені в ній, у відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, не підлягають додатковому доказуванню.

Заявлений позивачем, ще на стадії досудового слідства цивільний позов судом залишений без розгляду, та позивачу роз`яснено право пред`явити такий позов у порядку цивільного судочинства. Суд зазначив, що шкода державі завдана внаслідок злочинних дій ОСОБА_1 , службової особи підприємства у зв`язку з виконанням ним організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, повинен бути пред`явлений за місцем заподіяння шкоди, у відповідності до ч.3 ст.28 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та вирішити питання про судові витрати по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що факти, які суд вважав встановленими ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2019 у справі №643/2120/17, були встановлені обвинувальним актом і судом їх перевірка не проводилася, оскільки ухвала постановлена в попередньому судовому засіданні, тому вина ОСОБА_1 також не була встановлена як і обставини вчинення кримінального правопорушення. Тому суд неправомірно посилався на ч.6 ст.82 ЦПК України.

Вважає, що суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин положення ст.1166 ЦК України, оскільки відносини громадян з державою не регулюються цивільним законодавством, так як і до податкових та бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується.

Також зазначає, що кримінальне провадження та в подальшому судове у справі №643/2120/17 було ініційоване згідно акту ГУ ДФС у Харківській області з питань дотримання вимог законодавства юридичною особою, у якій відповідач перебував на посаді Голови комісії з припинення, тим паче держава в особі податкового органу вже скористалася своїм правом стягнення грошових коштів у розмірі 2278157,40 грн. з ПАТ «Автрамат» в межах розгляду Господарським судом Харківської області справи про банкрутство ПАТ «Автрамат». Посилається на лист ГУ ДФС у Харківській області згідно якого у відповідача відсутня будь-яка заборгованість та ГУ не надало будь-яких претензій/вимог до нього, що свідчить про неузгодженість дій прокуратури з органом, інтереси якого вона представляє.

Стверджує, що суд не надав належну правову оцінку та не досліджував висновок судової економічної експертизи, відповідність висновків акту про результати позапланової виїзної перевірки ПАТ «Автрамат» з питань дотримання вимог законодавства матеріалам кримінального провадження, відомості про дослідження яких відсутні в ухвалі від 28.02.2019, так як і причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_1 та спричиненими державі збитками, оскільки судом не встановлено факту заподіяння відповідачем такої шкоди.

Посилається на те, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2017 у справі №820/3098/16 встановлено, що ПАТ «Автрамат» за час керівництва ОСОБА_1 неповинна була сплачувати податок на додану вартість у сумі 66033 грн. по господарським операціям з ТОВ «Реметал» та ТОВ «УКР МЕТ-ПІВНІЧ».

Звертає увагу на відсутність доказів бездіяльності ГУ ДФС у Харківській області, що стало підставою звернення із позовом прокуратурою. Та вказує, що предметом позову є податкові зобов`язання юридичної особи ПАТ «Автрамат» перед державою, які позивач бажає перекласти на фізичну особу відповідача, застосовуючи при цьому, цивільне законодавство, не дивлячись на те, що це не є шкодою заподіяною внаслідок кримінального правопорушення.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Харківській області просить відмовити у її задоволенні. У відзиві на апеляційну скаргу керівник Харківської місцевої прокуратури №4 також просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду залишити без змін. В обґрунтування відзиву посилається на ті ж обставини, що і у відповіді на відзив на позов, зокрема вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано положення ст.1166 ЦК України, позивачем надано достатньо доказів вини ОСОБА_1 , що також підтверджується ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2019, яка відповідачем не оспорювалась. На підтвердження своїх повноважень щодо звернення з позовом посилається на Конституцію України, Закону України «Про прокуратуру» та бездіяльність ГУ ДФС України у Харківській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам Закону.

Так, судовим розглядом встановлено, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2019 по справі №643/2120/17, яка набрала законної сили 12.03.2019, ОСОБА_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.212 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. (т.1 а.с. 12-21)

Провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Згідно вищезазначеної ухвали встановлено, що публічне акціонерне товариство «Автрамат» з 15.05.1998 перебуває на податковому обліку в ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області за податковою адресою: 61038, м. Харків, вул. Салтівське шосе, буд. 43. Згідно з протоколом №29 позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Автрамат» від 06.11.2014 ОСОБА_1 призначений Головою ліквідаційної комісії та безпосередньо виконував обов`язки головного бухгалтера вказаного підприємства.

Зі змісту ухвали вбачається, що ОСОБА_1 , будучи службовою особою підприємства у зв`язку з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, маючи єдиний упродовж жовтня 2014 - березня 2015 років умисел на ухилення ПАТ «Автрамат» від сплати податків, використовуючи своє службове становище у злочинних цілях, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді ненадходження до бюджету держави податків у великих розмірах, і бажаючи їх настання, при проведенні ліквідаційної процедури у період часу з жовтня 2014 року по березень 2015 року умисно ухилився від сплати податків (податку на додану вартість) на загальну суму 2 278 157,40 грн.

Заявлений позивачем, ще на стадії досудового слідства цивільний позов судом залишений без розгляду, та позивачу роз`яснено право пред`явити такий позов у порядку цивільного судочинства.

Позов пред`явлено прокурором в інтересах ГУ ДПС України у Харківській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним злочином, посилаючись на норми ЦК України.

Під цивільно-правовою відповідальністю розуміють встановлені законом юридичні наслідки за невиконання або неналежне виконання особою обов`язків, зобов`язань, що пов`язані з порушенням суб`єктивних цивільних прав другої сторони.

Однією із форм цивільно-правової відповідальності є відшкодування шкоди.

Пунктом 22 статті 92 Конституції України закріплено, що виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Отже, Конституцією України визначені джерела права, якими можуть встановлюватися вказані види юридичної відповідальності, - виключно закони України.

Спеціальним нормативно-правовим актом у сфері справляння податків та зборів є Податковий кодекс України (далі - ПК України), згідно з пунктом 1.1 статті 1 якого ним регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків та зборів, зокрема відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, пунктом 109.2 статті 109 ПК України встановлено, що вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушення вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 111.1 статті 111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова, адміністративна та кримінальна.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що передбачений пунктом 111.1 статті 111 ПК України перелік видів юридичної відповідальності за порушення податкового законодавства є вичерпним, а отже, за порушення законів з питань оподаткування застосування цивільно-правової відповідальності не передбачено.

Згідно з частиною другою статті 2 Цивільного кодексу України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку про те, що чинним законодавством України не встановлено правових підстав для притягнення фізичної особи до цивільно-правової відповідальності за порушення податкового законодавства.

Оскільки судовим розглядом було встановлено, що внаслідок незаконних дій відповідача до державного бюджету не надійшли грошові кошти у сумі 2278154,40 грн як податок на додану вартість, то відповідно до статті 67 Конституції України, статей 13, 14 Закону України «Про систему оподаткування» такі грошові кошти відносились до загальнодержавного податку. Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про систему оподаткування» (в редакції закону, що діяв на час виникнення податкового зобов`язання) платниками податків є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов`язок сплачувати податки.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції закону, що діяв на час виникнення податкових зобов`язань) платником податку на додану вартість є будь-яка особа, яка а) здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку; б) підлягає обов`язковій реєстрації як платник цього податку; в) імпортує товари (супутні послуги) в обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті.

Оскільки судом було встановлено, що в якості платника податку на додану вартість було зареєстровано ПАТ «Автрамат», то саме ця юридична особа є платником податку, а тому саме для цієї юридичної особи виникли податкові зобов`язання. Аналогічні положення містяться у статтях 15, 36 ПК України.

Оскільки відповідно до статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном, тому наслідки несплати податку юридичною особою державі врегульовано саме податковим законодавством, яке не передбачає стягнення несплаченого податку з головного бухгалтера - винної особи у несплаті податків. Склад злочину, скоєного відповідачем, передбачений частиною другою статті 212 КК України, має спеціальний суб`єкт, яким можуть бути, зокрема, посадові особи підприємства, установи, організації. Тобто працівники юридичних осіб під час виконання ними своїх посадових обов`язків, пов`язаних з веденням бухгалтерського та податкового обліку. Відповідно, збитки державі у вигляді фактичного ненадходження коштів до бюджету внаслідок ухилення від сплати податків завдаються посадовою особою підприємства під час виконання нею своїх службових обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, позов було пред`явлено у порядку статті 1166 ЦК України і позивач виходив із того, що завдана шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, тобто посадовою особою юридичної особи, однак дана норма встановлює загальні правила відшкодування завданої шкоди і в разі, якщо мають місце спеціальні підстави, які надають можливість застосовувати до правовідносин положення інших статей параграфа 1 глави 82 ЦК України, слід застосовувати спеціальні норми. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

При розгляді справ про відшкодування шкоди крім загальних підстав, передбачених статтею 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, заходиться з даною організацією у трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Стягнення коштів, які не надійшли до державного бюджету у вигляді податку на додану вартість у результаті скоєння злочину відповідачем, має відбуватися не з винного у скоєнні цього злочину, а з платника податків, податкові зобов`язання якого не були сплачені, яким є юридична особа ПАТ «Автрамат», на підставі положень податкового законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення, заявлені у порядку статті 1166 ЦК України, підлягають задоволенню.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на правильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 26 листопада 2019 року скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позову керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (як правонаступник Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.О. Бровченко

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 12 березня 2020 року