УХВАЛА

Іменем України

27 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати в цивільних справах Березовенко Р.В., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2016 року про відкриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 березня 2018 року позов ПАТ "ОТП Банк" задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "ОТП Банк" суму заборгованості за кредитним договором № ML-002/783/2007 від 27 лютого 2007 року в розмірі 66 235,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату проведення розрахунку заборгованості становить 1 719 338 грн. 90 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "ОТП Банк" по 12 895 грн. 04 коп. судового збору з кожного.

16.10.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2016 року про відкриття провадження.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги суд приходить до висновку, що вона підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства,

При цьому наведений в частині 2 статті 44 ЦПК України перелік не є вичерпним.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 443 ЦПК України закріплено обов`язок учасників справи виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною 3 статті 44 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 неодноразово, протягом чотирьох років, оскаржував ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2016 року про відкриття провадження.

Останньою ухвалою Київського апеляційного суду від 30 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2016 року про відкриття провадження у вказаній справі повернуто скаржнику.

Подання ОСОБА_1 апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2016 року суд оцінює як зловживання процесуальними правами, що полягає у їх недобросовісному використанні, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 2 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20 січня 2011 року).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу апелянта на те, що відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

08 лютого 2020 року набув чинності Закон № 460-ІХ, яким внесено зміни до Господарського процесуального, Цивільного процесуального кодексів, Кодексу адміністративного судочинства щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ.

Частиною 1 ст. 353 ЦПК України визначений перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду, і даною нормою, після внесення вищезазначених змін, не передбачена можливість оскарження окремо від рішення суду у апеляційному порядку ухвали про відкриття провадження.

Частиною 2 ст. 353 ЦПК України передбачено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про допущення ОСОБА_1 зловживання його процесуальними правами, а відтак, і наявність підстав для повернення апеляційної скарги на підставі частини 3 статті 44 ЦПК України.

Аналогічної позиції притримується Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 14 березня 2019 року у справі №9901/34/19 (провадження №11-82заі19); у постанові від 07 листопада 2019 року у справі №9901/324/19; в ухвалі від 14 червня 2019 року у справі № 9901/324/19.

Керуючись ст.ст. 44, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 липня 2016 року про відкриття провадження у справіповернути скаржнику.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Березовенко Р.В.