Провадження № 2/369/4444/20
РІШЕННЯ

Іменем України

22.12.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Волчко А.Я.,

при секретарі Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 грудня 2007 року відповідно до Ордера №21, виданого на підставі розпорядження адміністрації філії «Антонов-Агро» АНТК ім.О.К.Антонова, він отримав квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартира видавалась на сім`ю із 4-х осіб: ОСОБА_1 (наймача); мого сина - ОСОБА_3 ; дружину сина - ОСОБА_4 та їх сина - ОСОБА_5 , що підтверджується Ордером №21 від 14.12.2007 року.

14.03.2014 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 ОСОБА_4 05.12.2015 року вийшла заміж за ОСОБА_6 та взяла його прізвище, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.12.2015 року.

Ще до укладання шлюбу з ОСОБА_2 перейшла до нього жити разом із сином в АДРЕСА_2 . При цьому вона забрала всі свої речі та більше у зареєстрованій квартирі не з`являлась, що підтверджується Актом обстеження житлових умов від 20.08.2020 року. Всі матеріальні затрати по оплаті цієї квартири за комунальні послуги та утриманню її в належному стані несе позивач.

Тому позивач просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_3 .

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не подала.

Третя особа про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, на 14 грудня 2007 року відповідно до Ордера №21, виданого на підставі розпорядження адміністрації філії «Антонов-Агро» АНТК ім.О.К.Антонова, ОСОБА_1 отримав квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки від 19.08.2020 року № 495 виданої Хотівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, в квартирі за адресою зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_7 (невістка), ОСОБА_5 (онук).

Згідно акту депутатат Хотівської сільської ради від 20.08.2020 року, ОСОБА_7 з 2012 року не проживає за даною адресою, так як розлучилась ОСОБА_8 , та повторно вийшла заміж. Іі та онука речей не виявлено.

Згідно із ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживаючи більше року, що відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, є підставою для задоволення позову.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі ст.ст. 3, 11, 15, 16, 316 - 319, 321, 379, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 3 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 206, 223, 258, 259, 263-265, 266, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_3 .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя: Волчко А.Я.