Номер провадження 22-ц/804/640/20
Номер провадження 22-ц/804/640/20 Доповідач Корчиста О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
11 березня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Корчистої О.І.
суддів: Папоян В.В., Хейло Я.В.
за участю секретаря: Ситнік Д.Л.
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 листопада 2019 року,
встановив:
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» про усунення перешкоди в користуванні і розпорядженні майном.
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що йому на праві власності належить двоповерхова нежитлова будівля ринку з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до якої входить будівля електрощитової літ. «Г».
Між ним та відповідачем АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» існує спір щодо користування зазначеною будівлею електрощитової, оскільки вона використовується відповідачем без дозволу власника та на безоплатній основі протягом тривалого часу, що спричиняє позивачу збитки.
На пропозиції позивача врегулювати правовідносини шляхом укладання договору оренди нерухомого майна, керівництвом відповідача була надана негативна відповідь.
Оскільки відповідач відмовляється від укладання договору оренди на нерухоме майно, а саме будівлю підстанції № НОМЕР_1 , що на Генеральному плані зазначена, як електрощитова та позначена літерою «Г», просив усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, шляхом зобов`язання АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні належним йому майном, а саме, будівлею електрощитової (літ. «Г»), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення демонтажу обладнання, що належить АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» та знаходиться в зазначеному приміщенні, та звільнення вказаного приміщення відповідно до положень статті 391 Цивільного Кодексу України.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» про усунення перешкоди в користуванні і розпорядженні майном відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, а також на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 листопада 2019 року та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не дослідив, чи є відповідач власником ТП 71, як об`єкта нерухомого майна. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази реєстрації ТП 71 у встановленому законом порядку. Відповідачем не наданий та в матеріалах справи відсутній технічний паспорт на НОМЕР_2 . Клопотання позивача про витребування у відповідача технічного паспорта на даний об`єкт судом першої інстанції було відхилено, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Також судом першої інстанції не встановлено місце знаходження спірної будівлі ТП71, яка належить відповідачу та перебуває у нього на балансі.

Зазначає, що суд першої інстанції визнав, що будівля електрощитової, як об`єкт нерухомого майна, належить позивачу, та в цій будівлі розміщене обладнання ТП 71. Тобто ТП 71 є саме обладнанням, а не об`єктом нерухомого майна. За таких умов, відповідач мав би погоджувати із позивачем, як власником об`єкта нерухомого майна, підключення до цієї установи інших споживачів, встановлення в цьому приміщенні іншого обладнання для живлення інших користувачів, вимагати укладання договорів на спільне використання електричних мереж.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ПОЯСНЕННЯ СТОРІН У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав та просив її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» Захаров А.О. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить двоповерхова нежила будівля ринку з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до якої входить спірна будівля електрощитової літ. «Г», що підтверджується договором купівлі-продажу №1208Н від 08 вересня 1999 року, рішенням Третейського суду від 06 грудня 2006 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 січня 2007 року та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ВАТ «Донецькобленерго», правонаступником якого є відповідач по справі АТ «ДТЕК Донецькі Електромережі» із заявою про укладення договору оренди нежитлового будинку літ. «Г» будівлі електрощитової, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яким була надано відмову.

Листом за підписом технічного директора ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Шпуталовим Д.В. від 22 вересня 2017 року №16/313/С позивачу було повідомлено про те, що стосовно трансформаторної підстанції № НОМЕР_1 , яка, як він зазначає, є власністю ПП «Солов`їний Гай», будівля та обладнання ТП №71 надійшли на баланс ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в 1970-1971 році, що підтверджується інвентарною карткою обліку основних засобів, дана ТП числиться в основних засобах, річному звіті, сплачуються всі відповідні податки. (а.с.19)

Відповідно до відповіді від 28 листопада 2017 року №45/6985/ИС на лист №20 від 03 листопада 2017 року, за підписом керівника департаменту з реконструкції та капітального будівництва ОСОБА_2 , ОСОБА_1 повідомлено, що на адресу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» надійшов лист №20 від 03листопада 2017 року ПП «Солов`їний Гай», в якому йшлось про укладання договору оренди будівлі трансформаторної під станції за номером 71 (далі по тексту ТП 71). За результатами розгляду даного листа, зазначено, що ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» є підприємством, господарська діяльність якого полягає в розподіленні електричної енергії в межах Донецької області. В рамках господарської діяльності. Товариство забезпечує належне енергопостачання споживачам побутового сектору, а також юридичним особам - підприємствам, установам, організаціям, усіх форм власності. Розподілення та енергопостачання здійснюється ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» завдяки розгалуженій мережі ліній енергопостачання, а також великої кількості високовольтних підстанцій, розподільчих пунктів, трансформаторних підстанцій, що знаходяться у власності та перебувають на балансі Товариства. ТП -71, на яке йде посилання у вказаному вище зверненні, є власністю та, відповідно, перебуває в балансі ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». Дане ТП увійшло до Статутного фонду ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», підтвердженням чого є перелік об`єктів нерухомості, що увійшли до Статутного фонду ВАТ «Донецькобленерго» під час корпоратизації, погоджений 28 листопада 2002 року Міністерством палива та енергетики (далі за текстом Міністерство енергетики та вугільної промисловості України). Отже, ТП-71 спочатку було державною власністю, що перебувало в підвідомчості Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та під час корпоратизації увійшло до Статутного фонду ВАТ «Донецькобленерго» правонаступником якого є ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». Враховуючи викладене, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заявляє про неприпустимість укладання договору оренди ТП 71 та розцінює дії ПП «Солов`їний Гай» як такі, що спрямовані на порушення майнових прав та законних інтересів Товариства.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що спірна будівля електрощитової ТП71 відноситься до приміщень, в яких встановлено охоронну зону, що за законом виключає можливість у власника цих приміщень вчиняти будь-які дії щодо виносу встановлених трансформаторних підстанції. Також суд виходив з того, що на момент придбання нежилих приміщень за вказаною вище адресою, позивач ОСОБА_1 був обізнаний про наявність в цих приміщеннях електрообладнань, разом з тим, не заперечив проти цього, а тому вважав це прийнятним для себе. Крім того суд першої інстанції врахував, що придбання нерухомого майна фізичними особами, через територію яких вже прокладені та експлуатуються об`єкти електроенергетики, не може впливати на виникнення права у її власника заявляти будь-які вимоги до енергопостачальних організацій.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають наявним в матеріалах справи письмовим доказам, встановленим обставинам та нормам матеріального закону.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить двоповерхова нежила будівля ринку з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до якої входить спірна будівля електрощитової літ. «Г». (а.с.6, 7-8,11)

Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а тому доводи апеляційної скарги про недослідженння в цій частині судом першої інстанції обставин, не знайшли своє підтвердження.

Встановлено та не заперечувалось сторонами, що спірна будівля електрощитової ТП71 використовується ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» для розподілення електричної енергії.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції визнав, що будівля електрощитової, як об`єкт нерухомого майна, належить позивачу, та в цій будівлі розміщене обладнання ТП 71, а тому, на думку апелянта, відповідач мав би погоджувати із позивачем, як власником об`єкта нерухомого майна, підключення до цієї установи інших споживачів, встановлення в цьому приміщенні іншого обладнання для живлення інших користувачів, вимагати укладання договорів на спільне використання електричних мереж, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Постановою Кабінету Міністрів від 04 березня 1997 року №209 затверджено Правила охорони електричних мереж (далі за текстом Правила).

Згідно із зазначеними Правилами електричними мережами, які підлягають охороні, вважаються трансформаторні підстанції, розподільні пункти і пристрої, струмопроводи, повітряні лінії електропередачі, підземні і підводні кабельні лінії електропередачі та споруди, які до них належать.

Пунктом 9 Правил встановлено, що у межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв без письмової згоди енергопідприємств, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється: будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, знесення будівель і споруд.

Отже законодавством визначено обмеження прав власника щодо вчинення будь-яких дій відносно виносу встановлених трансформаторних підстанцій.

Як встановлено судом і вказана обставина не заперечувалась в судовому засіданні представником позивача, трансформаторна підстанція №3691 розміщена і введена в експлуатацію в 1986 році відповідно до діючих на той час «Правил устройства электроустановок» (прийнятими «Министерством энергетики и электрофикации СССР»).

Згідно зі ст.19 Закону України «Про електроенергетику» на об`єктах енергетики встановлюється особливий режим допуску, а в охоронних зонах електромереж діють обмеження.

Аналізуючи викладені обставини та норми матеріального закону апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно застосував зазначені вище положення закону, у повному обсязі встановив фактичні обставини справи, визначився з характером спірних правовідносин, застосував до них закон, який підлягав застосуванню та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо усунення перешкод шляхом зобов`язання ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» демонтувати електричне обладнання, що належить відповідачу та знаходиться в спірному приміщенні електрощитової.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення у справі «Проніна проти України»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону ї підстави для його скасування відсутні.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: Папоян В.В.

Я.В. Хейло

Повний текст постанови складений 12 березня 2020 року.

Головуючий О.І. Корчиста