Справа № 364/1325/19
Провадження № 2/364/37/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л. А.,

при секретарі судового засідання Кулинич Г. І.

за участю:

учасники справи - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 07.11.2019 р. надійшов зазначений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якій Позивач просить суд: визнати за нею право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на земельну ділянку для введення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,00 га, що розташована на території Городище-Пустоварівської сільської ради Володарського району Київської області.

На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , після смерті якої залишилось спадщина, до складу якої увійшла зазначена земельна ділянка; спадкоємцями першої черги є вона (Позивач) і Відповідач ОСОБА_2 як діти померлої та Відповідач ОСОБА_3 - як чоловік померлої. Позивач з метою оформлення спадщину звернулась до приватного нотаріуса, проте їй відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів.

Ухвалою суду від 15.11.2019 р. відкрито провадження у справі, визначено здійснення розгляду справи у порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачам строк для подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 17.12.2019 р., відкладене на 14.01.2020 р. через неявку Відповідачів; ухвалою суду від 14.01.2020 р. призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 11.02.2020 р., водночас провадження у справі в частині щодо Відповідача ОСОБА_3 закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку зі смертю останнього (а.с. 43, 46-47).

У судове засідання 11.02.2020 р. сторони не з`явилися, до суду Позивач 11.02.2020 р. подала заяву з проханням здійснювати розгляд справи без її участі (а.с. 50), Відповідач ОСОБА_2 подав 19.12.2019 р. заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає (а.с. 40).

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову та задоволення позову, суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), виходить з такого.

За наявними письмовими матеріалами справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 03.11.2017 р. Володарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області, актовий запис № 18 (а.с. 4).

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 1, 5-6); ступінь її родинного зв`язку із згаданою вище ОСОБА_4 судом не встановлено через ненадання Позивачем достатніх для цього доказів, оскільки в доданій до позовної заяви копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 23.11.1967 р. Городище-Пустоварівським сільським ЗАГС Володарського району Київської області, актовий запис № 33, на ім`я « ОСОБА_1 » (а.с. 8), матір`ю останньої зазначено « ОСОБА_4 », тобто відомості щодо по батькові відрізняються від зазначених у зазначеному вище свідоцтві про смерть на ім`я « ОСОБА_4 ». До того ж суду не повідомлено та, відповідно, не надано доказів щодо ймовірної зміни прізвища Позивача з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Так само суду не доведено родинного зв`язку Відповідача ОСОБА_2 , оскільки його матір`ю згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 10.05.1972 р. Городище-Пустоварівською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис № 11, є « ОСОБА_4 » (а.с. 9), а не « ОСОБА_4 ».

Додана до позовної заяви копія державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ № 050619, виданого Володарською районною державною адміністрацією Київської області 24.05.2004р. на підставі розпорядження цієї ж державної адміністрації від 29.03.2004 р. № 118, щодо земельної ділянки площею 4,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, містить відомості щодо власника цієї земельної ділянки, а саме: « ОСОБА_4 » (а.с. 11); копія цього акта завірена Позивачем з позначкою «з оригіналом вірно».

Разом з тим, на запит суду державний нотаріус Володарської районної державної нотаріальної контори Київської області листом від 19.11.2019 р. № 401/01-16 повідомила про те, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не заводилась, на підтвердження додано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (а.с. 31, 32).

На аналогічний запит суду приватний нотаріус Бабак В.С. листом від 25.11.2019 р. № 307/01-16 повідомила про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася, проте до неї зверталася ОСОБА_1 як спадкоємець майна померлої, якій у вчиненні відповідної нотаріальної дії було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 33).

Отже, суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження родинного зв`язку сторін, зокрема Позивача ОСОБА_1 , із спадкодавцем ОСОБА_4 , а також доказів на підтвердження належності останній спірної земельної ділянки, оскільки якщо оригінал згаданого державного акта на цю земельну ділянку наявний, він мав бути поданий до нотаріуса для оформлення відповідного свідоцтва про спадщину (за наявності передбачених законом підстав), в іншому разі - суду мали бути надані докази видачі такого державного акта спадкодавиці, яких матеріали справи не містять.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 16, частини першої статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За нормами статті 328, частини другої статті 373 ЦК України, частини другої статті 78, пункту «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону; громадяни набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з нормами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). При цьому спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Відповідно до положень статей 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати, зокрема, нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1270, частиною першою статті 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом цього строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Крім того, зважаючи на наведені вище відмінності у відомостях щодо по батькові спадкодавця (« ОСОБА_4 » чи « ОСОБА_4 ») та прізвища Позивача (« ОСОБА_1 » чи « ОСОБА_1 ») суд також бере до уваги роз`яснення пунктів 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що у разі якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження, зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини тощо.

За таких наведених вище і встановлених обставин суд вважає, що Позивачем не доведено суду належними і допустимими доказами її право на зазначене спадкове майно (названу земельну ділянку) та наявності передбачених законом підстав для задоволення її позову про визнання права власності на це майно; відповідно, визнання Відповідачем позову суперечить закону, а тому у прийнятті такого визнання слід відмовити.

Відповідно до статей 1216-1218, 1220, 1258, 1261, 1270, 1272 ЦК України, керуючись статтями 2-4, 12, 13, 141, 206, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351-355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Копії цього рішення суду направити учасникам справи.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано; в разі подання такої скарги - рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. А. Макаренко