Справа № 274/6277/20
Провадження № 2/0274/1833/20
УХВАЛА

18.09.2020 року суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору по справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Разом з позовом позивач надав клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище, оскільки він не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, його дохід за 7 місяців 2020 року стновить 438,89 грн.

Згідно положень ч. 1 та ч. 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10,єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання,повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Враховуючи майновий стан позивача та наявність клопотання про звільнення від сплати судового збору вважаю за можливе, з урахуванням ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України, звільнити позивача від сплати судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст. 136 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М.Вдовиченко