Справа № 591/182/20
Провадження № 2/591/1216/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого - судді Сидоренко А.П.
з участю секретаря судового засідання - Бабич В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кондратенка Максима Миколайовича до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання умов кредитного договору недійсним та зобов`язання вчинити дії,
Позивачкою за період з часу укладення кредитного договору було сплачено:
15.08.2016р.-600,00 грн.;
16.09.2016р. - 600,00 грн.;
19.10.2016р.-600,00 грн.;
15.11.2016р. - 600,00 грн.;
16.12.2016р.- 100,00 грн.;
16.12.2016р. - 500,00 грн.;
14.07.2017р.-50,00 грн.;
15.08.2017р.-50,00 грн.;
19.09.2017р.-50,00 грн.;
20.10.2017р.-50,00 грн.
Загальна сума платежів позивача за кредитним договором склала 3200,00 грн.
Позивачка зауважує, що вона не отримувала постанови про відкриття виконавчого провадження, про існування виконавчого напису не знала.
Вважає виконавчий напис незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку, оскільки нотаріус не мала права посвідчувати зазначений виконавчий напис.
Позивачка посилається на те, що нотаріус не впевнився в тому, що заборгованість дійсно є безспірною, вчинив виконавчий напис безпідставно. АТ «ПУМБ» був зобов`язаний надати нотаріусу виписки з рахунку боржника із зазначення сум заборгованості.
Згідно умов кредитного договору сума щомісячного платежу становить 561,54 грн. та комісія в розмірі 162, 95 грн. щомісячно, що в сумі 724, 49 грн. Таким чином щомісячний платіж по кредиту становить 724,49 грн.
Зазначає, що якщо взяти умови кредитного договору та щомісячний платіж, то сума заборгованості за 12 місяців становитиме: 724,49*12=8693, 88 грн., в тому числі:
Тіло кредиту та відсотки: 561, 54*12=6738, 48 грн.;
Комісія:162, 95*12=1955, 40 грн.
Тому сума заборгованості не є безспірною та не підлягає стягненню на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Позивачка також вказує на те, що виконавчий напис містить посилання на прострочену заборгованість за комісією в сумі 4265, 40 грн. Кредитний договір містить в собі такі положення як розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості %1.30 або 162, 95 грн. щомісяця.
Згідно посилання в Договорі на зноску **- зазначено - плата за послуги Банку, що пов`язані з наданням виписок, довідок щодо стану заборгованості по Споживчому кредиту, списанням та зарахуванням коштів за всіма видами рахунків - в межах Банку; уточненням, поверненням, анулюванням, зміною умов переказів; підтвердженням проведених платежів; відправленням повідомлень про уточнення платіжних реквізитів.
Враховуючи «незрозумілу» комісію, яка нарахована позивачу, не зрозуміло за надання яких віртуальних послуг,вважає, що вона не може бути врахована в сумі заборгованості, її нарахування є незаконним, а сам кредитний договір в частині зазначення пунктів щодо обрахунку комісії підлягає визнанню недійсним.
Позивачка не отримувала від АТ «ПУМБ» жодних виписок, довідок, не вчиняла дій щодо списання чи зарахування коштів за всіма видами рахунків, не змінювала, чи то повертала чи анулювала перекази, не підтверджувала жодні платежі, чи то не отримувала повідомлень про уточнення платежів.
Згідно 10 квитанцій щодо сплати заборгованості по кредиту, кожна квитанція підтверджує, що комісія по платежу становить 0,00 грн.
Позивачка вважала, що оскільки банк не надавав жодної послуги з нарахування комісії, то комісія не обраховується банком.
Стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено підготовче засідання на 24 березня 2020 року об 11 год. 00 хв.
24 березня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 01 липня 2020 року у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 липня 2020 року закрито підготовче засідання, призначено справу для розгляду по суті на 11 год.00 хв. 16 вересня 2020 року.
Відповідачем відзив не надано.
В дане судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Від представника позивача - адвоката Кондратенка М.Ю. надійшла заява, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність.
Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Сума заборгованості складає 15 923,41 грн., в тому числі:
прострочена заборгованість за комісією - 4562,40 грн.
прострочена заборгованість за процентами - 1126, 98 грн.,
строкова заборгованість за сумою кредиту - 0 грн.
строкова заборгованість за комісією 0 грн.
строкова заборгованість за процентами - 0 грн.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
прострочена заборгованість за комісією - 4562, 40 грн.
прострочена заборгованість за процентами - 1126, 98 грн.,
строкова заборгованість за сумою кредиту - 0 грн.
строкова заборгованість за комісією 0 грн.
строкова заборгованість за процентами - 0 грн. (а.с. 52).
При цьому позивач не погоджується з розміром вказаної заборгованості, посилаючись на те, що він не згоден з вказаною сумою заборгованості, оскільки йому не надано було розрахунків ні по сумі заборгованості, ні по тілу кредиту, ні по процентам, ні по комісії.
Таким чином відсутні підстави вважати, що заявлена стягувачем сума заборгованості стосовно якої він порушив питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису, є безспірною.
Що стосується позовних вимог щодо визнання кредитного договору недійним в частині обрахунку комісії, слід зазначити, що виконавчий напис містить посилання на прострочену заборгованість за комісією в сумі 4265, 40 грн. Кредитний договір містить в собі такі положення як розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості %1.30 або 162, 95 грн. щомісяця.
Згідно посилання в Договорі на зноску **- зазначено - плата за послуги Банку, що пов`язані з наданням виписок, довідок щодо стану заборгованості по Споживчому кредиту, списанням та зарахуванням коштів за всіма видами рахунків - в межах Банку; уточненням, поверненням, анулюванням, зміною умов переказів; підтвердженням проведених платежів; відправленням повідомлень про уточнення платіжних реквізитів.
Позивачка не отримувала від АТ «ПУМБ» жодних виписок, довідок, не вчиняла дій щодо списання чи зарахування коштів за всіма видами рахунків, не змінювала, чи то повертала чи анулювала перекази, не підтверджувала жодні платежі, чи то не отримувала повідомлень про уточнення платежів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,5,6 ст. 203 зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно положень абзацу 2 ч.4 ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів», у редакції, що діяла на момент спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону України. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону є нікчемною.
Крім того, за змістом ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживача» у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не визначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на воду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними.
З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 ст.ст.1,11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з ч.4 ст.42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Статтею 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10 травня 2007 року №168, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення зміни або припинення правовідносин ( укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитний договір тощо).
З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням вимог про стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1681 грн. 60 коп.
Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 264-266, 280, 284 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кондратенка Максима Миколайовича до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання умов кредитного договору недійсним та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь держави судовий збір в сумі 1681 грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Перший український Міжнародний банк», місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення виготовлене 24 вересня 2020 року.

Суддя А.П.Сидоренко