ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року

м. Харків

Справа №628/1921/20

Провадження №22-ц/818/4934/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Хорошевського О.М.,

Учасники справи:

Заявник: товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут"

Боржник: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 11 серпня 2020 року, постановлену суддею Волчек О.О., -

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" звернулось до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 11 серпня 2020 року відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" у видачі судового наказу за заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не надано до суду договору, на підставі якого здійснювалося постачання природного газу боржнику ОСОБА_1 з підписами та анкетними даними сторін. До заяви про видачу судового наказу надано лише типовий договір, у якому відсутні підписи сторін та взагалі відсутні відомості про споживача. З поданої заяви про видачу судового наказу і поданих документів вбачається спір про право, відповідно заявлений спір має бути вирішений у порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут", посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 фактично спожито природний газ. Договір про постачання природного газу вважається укладеним на умовах типового договору, що розміщений на офіційному веб-сайті та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Заперечень щодо договірних умов від боржника на адресу товариства не надходило. Фактична часткова оплата здійснена боржником за поставлений природний газ свідчить про його згоду на приєднання до умов договору.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 ЦПК України.

Зокрема, п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строку та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому законом порядку.

Відносини, які виникли між постачальником та споживачем природного газу, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання.

Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил постачання природного газу, що має підтверджуватися документально.

Судом встановлено, що у липні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 5 986,71 грн, 3% річних в сумі 496,45 грн.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про видачу судового наказу ТОВ "Харківгаз збут» додано копію типового договору про постачання природного газу побутовим споживачам, який є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання природного газу.

З наданих заявником доказів вбачається, що ОСОБА_1 частково сплачує надані заявником послуги.

Отже, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Клопотання представника ТОВ "Харківгаз збут" про вирішення питання про судові витрати не може бути задоволено, оскільки розподіл судових витрат між сторонами вирішується судом за результатами розгляду заяви по суті заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз збут" задовольнити частково.

Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 11 серпня 2020 року скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання суддями. В силу п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

О.М. Хорошевський