Справа № 203/1171/20
Провадження № 2/0203/706/2020
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні в м. Дніпрі цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Бамбарбія-2» про припинення договору, повернення коштів та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 в своїх інтересах і в інтересах малолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як споживачі туристичних послуг пред`явили через суд позов до ТОВ «ТТВК», ФОП ОСОБА_4 , ТОВ» Бамбарбія-2» з вимогами визнати укладений між ОСОБА_2 та ФОП Зіненко О.О., який діє в інтересах ТОВ «ТТВК», тм TUI Ukraine (), договір на туристичне обслуговування від 19 січня 2020 року припиненим; стягнути з ТОВ «ТТВК» на спільну користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29200,00 грн., сплачених за договором на туристичне обслуговування від 19 січня 2020 року; стягнути з ТОВ «ТТВК» на спільну користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , малолітнього ОСОБА_3 6000,00 грн. моральної шкоди.

Такі вимоги обґрунтовували тим, що 19 січня 2020 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 , який є туристичним агентом за субагентським договором № 375 від 10 жовтня 2019 року з ТОВ «Бамбарбія-2», яке діє від імені та за дорученням ТОВ «ТТВК» на підставі агентського договору № 7811-18 від 25 травня 2018 року, укладений договір на туристичне обслуговування, за умовами якого погоджено дати подорожі, місто відпочинку, готель, здійснено попереднє бронювання туру на виконання якого позивачем сплачено перший внесок в розмірі 8400,00 грн. В подальшому, зважаючи на те, що 11 березня 2020 року Постановою Кабінету Міністрів України №211 запроваджено карантинні заходи на території України до 03 квітня 2020 року включно, відповідачі роз`яснень з приводу туру, що мав відбутись 03 квітня 2020 року не надав, у зв`язку чим позивач 13 березня 2020 року здійснила решту оплати в сумі 20800,00 грн., сплативши загалом за договором 29200,00 грн. з урахуванням зміни курсу валют. 23 березня 2020 року Постановою Кабміну № 228 заборонено прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою до 03 квітня 2020 року, проте відповідачі ніяких роз`яснень з приводу подорожі не надали, повідомивши лише про вирахування 10% сплаченої суми у разі анулювання туру, тому позивачі 24 березня 2020 року направили турагенту заяву про припинення договору на туристичне обслуговування у зв`язку з об`єктивною неможливістю реалізувати мету договору в запланований туристом строк з незалежних від сторін обставин глобального характеру-вірусної пандемії та її наслідків у вигляді карантинних обмежень та заборон, як в країні мешкання, так і в країні запланованого перебування, та повернути кошти, проте відповіді не отримали, а після продовження карантинних заходів Постановою Кабміну №239 від 25 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року зрозуміли, що оплачений тур не відбудеться, у зв`язку з чим звернулись з таким позовом на підставі ст. ст. 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 202, 203, 242, 276, 509, 526, 530, 598, 626, 607, 617, 1167 ЦК України, ч.2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Від відповідача ТОВ «ТТВК» 09 червня 2020 року надійшов відзив, в якому Товариство позовні вимоги не визнало повністю, обґрунтовуючи це тим, що Указом Президента України №87/2020 від 13 березня 2020 року було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричинено коронавірусомSARS-CoV-2», Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338-р урядом запроваджено режим надзвичайної ситуації на всій території України на 30 днів до 24 квітня 2020 року, одночасно із запровадженням карантину, який почався 12 березня 2020 року, на такий самий строк до 24 квітня 2020 року, тобто у період заброньованого туру, а відтак, ТОВ «ТТВК» було понесено витрати на організацію та оплату замовленого туру, здійснено всі можливі заходи для реалізації туру, який не зміг бути реалізованим з незалежних від Товариства причин, і задоволенням позову на відповідача буде покладено подвійне фінансове навантаження, тоді як припинення договору на туристичне обслуговування між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 від 19 січня 200 року є безпідставним і таким, що суперечить загальним принципам договірного законодавства щодо заборони односторонньої відмови від договору, натомість відповідач зобов`язується до 31 грудня 2021 року зберігати чинність договору і пропонує найвигідніші умови для збереження сплачених коштів в еквіваленті іноземної валюти.

Відповідачі ФОП ОСОБА_4 , ТОВ «Бамбарбія-2» свій відзив не подали, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином згідно з ст.ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду місцем знаходження.

09 червня 2020 року позивачі подали відповідь на відзив на позов, в якій на спростування доводів і міркувань відповідача щодо відсутності правових підстав для повернення коштів, посилається на те, що позивачем не ставляться вимог про розірвання договору, а заявлені вимоги про припинення договірних відносин у зв`язку з неможливістю виконання договору сторонами з незалежних від них причин, що не є тотожним односторонній відмові, тому просили позов задовольнити повністю.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у поданій 21 липня 2020 року заяві клопотали про розгляд справи у їх відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ТОВ «ТТВК», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив, про причини неявки не повідомив та про відкладення розгляду не клопотав, а його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції виявилася неможливою з технічних причин в приміщенні суду, на який був покладений обов`язок організувати її виконання, про що повідомлено листом 14 липня 2020 року.

Інші відповідачі ФОП ОСОБА_4 , ТОВ «Бамбарбія-2», будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання представників не направили, про причини неявки суд не повідомили та про відкладення розгляду не клопотали.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, розглянувши позовні вимоги в заявлених межах, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 січня 2020 року від імені туроператора ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine () і за його дорученням на підставі Агентського договору № 7811-19 від 25 травня 2018 року ТОВ «Бамбарбія-2» у відповідності до Субагентського договору № 375 від 10 жовтня 2019 року в особі турагента ФОП ОСОБА_4 уклав договір на туристичне обслуговування туриста ОСОБА_2 .

За умовами п. 2.1 предметом цього договору туроператор зобов`язується відповідно до бронювання турагента, здійсненого за замовленням туриста (замовника), надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультативні послуги, а турист зобов`язується на умовах цього договору прийняти та оплатити їх.

Пунктом 2.2. передбачено, що бронювання здійснюється тур агентом в системі бронювання туроператора відповідно до листа бронювання, оформленого за встановленою туроператором формою, що наведена у Додатку №1 і є невід`ємною частиною цього договору.

Туристичний продукт за визначенням п.1.3 договору - це попередньо розроблений туроператором комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги переведення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Тур (п.1.4 договору) - туристична подорож (поїздка) за визначеними маршрутом та строками, забезпечена комплексом туристичних послуг, які замовлялися туристом (бронювання, розміщення, харчування, транспортні послуги, рекреація, екскурсії тощо).

Згідно листка бронювання туристична подорож буде здійснюватись у складі туристів: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в Єгипет, курорт Шарм Ель Шейх з 03 квітня 2020 року по 10 квітня 2020 року. На момент укладення договору турист оплачує 30% - 8400,00 грн., та не пізніше 18 березня 2020 року 19595,00 грн. Повна вартість туру складає 27995,00 грн. з урахування зміни курсу валют на день оплати (а.с.17-18).

Відповідно до п.3.2.4. договору за умови оплати повної вартості туристичного продукту туристом, туроператор зобов`язаний забезпечити туриста через турагента необхідними документами на тур, які посвідчують право туриста на отримання туристичних послуг, а саме: проїзні документи (квитки), ваучер, страхові поліси, та інші документи, необхідні для надання туристам туристичного продукту.

Пунктом 3.2.5. передбачений обов`язок турагента інформувати туриста про зміну умов туру, його тривалості та програми шляхом повідомлення по телефону, електронною поштою, негайно після того як це стало відомо турагенту.

Пунктом 3.4.11. договору передбачений обов`язок туриста оплатити туроператору через турагента вартість замовленого турпродукут протягом строку, який вказаний у п.4.5 договору.

Відповідно до п.3.4.8. договору турист зобов`язується оплатити фактично понесені туроператором витрати у випадку відмови від даного договору до та після початку поїздки згідно умов бронювання, які зазначені в листі бронювання.

Відповідно до п. 5.1. вказаного договору турист має право відмовитись від виконання цього договору до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору фактично понесених ним витрат на створення туристичного продукту і забезпеченню надання його туристу. Заява про відмову туриста від туристичних послуг в письмовій формі приймається турагентом до виконання з дня отримання такої заяви.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що у випадку відмови туриста від виконання цього договору з будь-яких причин та/або у випадку відмови посольства /консульства у видачі в`їзних віз для туриста, турист зобов`язується відшкодувати туроператору витрати понесені туроператором у зв`язку з організацією туру у наступних розмірах: з моменту підтвердження - 10% від вартості туру; за 14-8 діб до початку туру - 30% від вартості туру; 7-4 діб до початку туру - 50% від вартості туру; 3 та менше діб до початку туру - 100% від вартості туру.

Також у цьому пункту вказано, що вказані розмірі санкцій - є мінімальними розмірами санкцій за відмову від туристичного продукту. Остаточний розмір санкцій за відмову від туристичного продукту для туриста залежить від умов ануляції конкретного тура туроператором та його партнерами та повідомляє тільки після отримання замовлення на ануляцію тура.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_2 повністю виконала умови договори та при укладенні договору сплатила перший внесок 8400,00 грн., а 13 березня 2020 року решту суми - 20800,00 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією від 13 березня 2020 року (а.с.19), а загалом - 29200,00 грн. Обставини повної оплати за договором відповідачем ТОВ «ТТВК» визнані та не заперечувалися у відзиві.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 1 ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно ч.3 ст. 651 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Відповідно до п.1 ч.6 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків.

Згідно ч.7 ст. 20 вказаного Закону туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.

Так, Указом Президента України № 87/2020 від 13 березня 2020 року введено в дію рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричинено корона вірусом SARS-CoV-2», відповідно до якого з 17 березня 2020 року закрито регулярне пасажирське сполучення через державний кордон України, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338-р урядом запроваджено режим надзвичайної ситуації на всій території України на 30 днів до 24 квітня 2020 року (а станом на день розгляду справи з урахуванням подальших змін до цього Розпорядження до 31 жовтня 2020 року), одночасно із запровадженням карантину, який почався 12 березня 2020 року, на такий самий строк до 24 квітня 2020 року.

Відповідно, належить дійти висновку, що станом на 03 квітня 2020 року перетин державного кордону України з туристичними цілями громадянами України був обмежений, виліт авіарейсом сполученням Одеса-Шарм Ель Шейх був неможливим, і цю обставину туроператор при всій своїй турботливості та обачності, які від нього вимагалися, усунути не міг, що визнається загальновідомим фактом.

Як встановлено судом, 25 березня 2020 року позивачем ОСОБА_2 на адресу турагента та туроператора направлена заява про припинення договору на туристичне обслуговування у зв`язку з неможливістю його виконання з незалежних від сторін причин, що отримане відповідачами електронною поштою в той же день.

Відповідно, належить дійти висновку, що позивач ОСОБА_2 в день запровадження в державі надзвичайної ситуації та обмеження перетину кордону повідомила туроператора про неможливість виконання сторонами договору з незалежних причин, а відповідачі не повідомили про можливу зміну умов договору, а тому таку заяву за ч.1 ст. 907 ЦК України, п.1 ч.6 ст. 30 Закону України «Про туризм» належить вважати вимогою розірвати договір у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, а саме запровадження в державі надзвичайної ситуації, карантину, обмеження перетну державного кордону, який неможливо було передбачити і виконати виконавцем з незалежних від сторін причин.

Таким чином, позивач дотрималась умов, передбачених п.п.5.1 договору, п.1 ч.6 ст. 20 Закону України «Про туризм», ч.2 ст. 651 ЦК України, у зв`язку з чим згідно ч.1 ст. 907, ч.ч.1, 2 ст. 652 ЦК України такий договір підлягає розірванню.

Зважаючи на викладені норми закону, суд, встановивши дійсну суть правовідносин та вимог позивача ОСОБА_2 , приходить до висновку, що відповідно до ст.5 ЦПК України ефективним та достатнім способом захисту прав позивача ОСОБА_2 буде розірвання договору, що відповідатиме встановленому законом способу правового захисту, який відповідає і визначений предметом позову, а сформульована позовна вимога у вигляді припинення договору є юридичною помилкою формулювання вимоги про припинення правовідношення за п.7 ч. 2 ст. 16 ЦК України у спосіб розірвання договору згідно ч.1 ст. 907, ч.ч.1, 2 ст. 652 ЦК України, п.1 ч.6 ст. 20 Закону України «Про туризм».

Відповідно до ч.2 ст. 903 ЦК України у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 8 та 9 ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.

Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою.

За розгляду справи відповідачами не надано жодного доказу, зокрема, щодо документального підтвердження будь-яких фактично понесених туроператором чи турагентом витрат, пов`язаних з організацією туру, обумовленого договором від 19 січня 2020 року, а тому підстави для утримання з належних туристу сум під приводом такого роду витрат відсутні, натомість іншої розумної плати договором не передбачено, а пунктом 5.2 передбачені штраф за відмову туриста від договору незалежно від причин відмови, проте штраф є неустойкою, визначення якої можливе лише у разі порушення цією стороною зобов`язання, проте у даному випадку договір розірваний у зв`язку з істотною зміною обставин та неможливістю його виконання саме виконавцем, а не замовником.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про справедливість вимог позивача ОСОБА_2 з присудженням стягнення на її користь сплачених на виконання договору про надання туристичних послуг коштів згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України в розмірі 29200,00 грн.

При цьому, суд приймає до уваги, що за агентським договором одна сторона (агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (принципалу) в укладанні угод чи сприяти їх укладанню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта та за його рахунок (ч. 1 ст. 297 Господарського кодексу України).

Відповідно, агентський договір належить до посередницьких договорів на надання послуг. Суть агентського договору полягає в тому, що діяльність, яку здійснює агент за дорученням і в інтересах принципала, породжує майнові наслідки для принципала, а не агенти, а тому, враховуючи, що ТОВ «Бамбарбюія-2» є агентом за агентським договором з ТОВ «ТТВК» № 7811-18 від 25 травня 2018 року, а ФОП ОСОБА_4 - є субагентом за субагентським договором з ТОВ «Бамбарбія-2» № 375 від 10 жовтня 2019 року, то останні укладали договір на туристичне обслуговування в інтересах принципала - туроператора, тобто ТОВ «ТТВК», у зв`язку з чим саме туроператор має зобов`язання за договором про туристичне обслуговування, а не ТОВ «Бамбарбія-2», ФОП ОСОБА_4 , у зв`язку з чим сплачені на виконання вказаного договору позивачем ОСОБА_2 кошти підлягають стягненню саме з ТОВ «ТТВК», а не з інших відповідачів.

Разом з тим, вимоги позивачів ОСОБА_2 в інтересах дитини ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки договір на туристичне обслуговування укладався між позивачем ОСОБА_2 та туроператором від імені і в інтересах якого діяв турагент, а не з іншими позивачами, які коштів за договором не сплачували, дій з виконання договору не вчиняли і мали набути прав третьої особи у договорі згідно ст. 636 ЦК України з моменту початку подорожі, через що пред`явлення вимог від їх імені визнається судом їх згодою на розірвання договору відповідно до частини третьої цієї статті.

Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.12 ст. 20 Закону України «Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: - невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; - невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; - невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Таким чином, встановивши наявність неможливості виконання договору туроператором з незалежних від нього причин, суд приходить до висновку про відсутність підстав за ч.12 ст. 20 Закону України «Про туризм» про відшкодування моральної шкоди, а посилання позивачів на ч.2 ст .22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.ст. 23 ,1167 ЦК України помилковим, оскільки вказані норми передбачають відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями особи та з її вини, тоді як у цій справі встановлено невиконання умов договору з незалежних від туроператора і турагента причин.

Доводи відповідача про те, що саме позивачі виявили бажання здійснити подорож, хоч у лютому-березні 2020 року в загальнодоступних джерелах масової інформації повідомлено про розповсюдження корона вірусної інфекції COVID-19, а з 13 березня 2020 року запровадження в Україні заходів з безпеки і здоров`я людей в Україні аналогічні заходам в інших країнах, суд до уваги прийняти не може, оскільки договір укладений сторонами задовго до вказаних подій, а саме 19 січня 2020 року, в той час як відповідач як туроператор, отримавши відповідну інформацію не повідомив позивача ні про зміну у турі, ні про неможливість його організації, не запропонував листок бронювання з новими умовами, як то передбачено наведеними вище умовами договору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з урахуванням звільнення позивачів від сплати судового збору як споживачів, судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави 1681,60 грн. (840,00 грн. за вимогу немайнового характеру та 840,00 грн. за вимогу майнового характеру).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК», фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Бамбарбія-2» про припинення договору, повернення коштів та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Договір на туристичне обслуговування від 19 січня 2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТВК» тм TUI Ukraine () від імені і за дорученням якого на підставі Агентського договору № 7811-19 від 25 травня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Бамбарбія-2» у відповідності до Субагентського договору № 375 від 10 жовтня 2019 року в особі турагента фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - розірвати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» (, вул. Велика Васильківська, 72, оф. 128) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) сплачені за договором на туристичне обслуговування від 19 січня 2020 року кошти в сумі 29200,00 грн. (двадцять дев`ять тисяч двісті гривень 00 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» (, вул. Велика Васильківська, 72, оф. 128) на користь держави судовий збір в сумі 1681,60 грн. (тисячу шістсот вісімдесят одну гривню 60 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення підписане у день його складення 28 вересня 2020 року і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили із плином тридцяти днів, впродовж яких може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду відповідно до пп.пп. 15.1, 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в паперовій формі апеляційної скарги з правом поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання такої скарги протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цього рішення.

Суддя О.В. Колесніченко