24.09.2020 227/2799/20
24 вересня 2020 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Кошлі А.О.
за участю секретаря судового засідання Заварзіної Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням (ЄУНСС № 227/2799/20), -
20 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , в якій просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору дарування є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстроване місце проживання її доньки ОСОБА_2 , яка добровільно не знялася з реєстрації та у 2015 році поїхала з міста Добропілля, але позивачу невідомо куди. Відповідач не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг, що ускладнює матеріальне положення позивача. Позивач зазначила, що позбавлення права користування житловим приміщенням відповідача їй необхідно для усунення перешкод у володіння майном з метою подальшого зняття відповідача з державної реєстрації місця проживання.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена. Як вбачається зі змісту позовної заяви, просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Із заявою про розгляд справи у його відсутність та з повідомленням причин неявки до суду не звертався. Відзиву на позовну заяву до суду не надавав.
На підставі ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку від 09.02.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю., зареєстрованого у реєстрі за номером №194, ОСОБА_1 прийняла в дар житловий будинок з присадибними побудовами та спорудами, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.9)
Право власності позивача на зазначений житловий будинок також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2992387 від 04.03.2004 року, виданого Добропільським бюро технічної інвентаризації (а.с.10).
Відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною донькою позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.18)
Довідкою від 09.07.2020 року, яка затверджена виконкомом Добропільської міської ради, підтверджено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично там не проживає на протязі п`яти років. (а.с.19)
Факт реєстрації відповідача за вищевказаною адресою такою підтверджується копією домової книги та довідкою відділу реєстрації Добропільської міської ради від 22.07.2020 року. (а.с.13-17,22)
Відповідно до ч. 1ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
При вирішенні даного спору суд керується нормами Житлового кодексу України, яким врегульовано спірні правовідносини.
Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.
Стаття 61 ЖК України передбачає, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України передбачила, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК за тимчасової відсутності наймача або членом його сім`ї жиле приміщення зберігається протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви зареєстрованої особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 346, 391 Цивільного Кодексу України, ст. ст.12, 81,63, 265, 274-279, 353-355 Цивільного процесуального Кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду безпосередньо або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А.О. Кошля

24.09.2020