ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року

м.Суми

Справа №592/18730/19

Номер провадження 22-ц/816/751/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2020 року в складі судді Хитрова Б.В., ухваленого у м. Суми Сумської області, повне рішення складено 22 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 08 серпня 1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 .

05 червня 2007 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач працездатний, проте матеріальної допомоги на дитину не надає.

Посилаючись на зазначені обставини позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на доньку в розмірі 2000 грн щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12 грудня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

У лютому 2020 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та постановити нове рішення про часткове задоволення вимог позивачки та стягнення на утримання дитини аліментів у розмірі 1109 грн щомісячно, починаючи з 12 грудня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд першої інстанції не повідомив його про час та місце розгляду справи, він не отримував копії позову та не знав про розгляд справи, а тому був позбавлений можливості висловити свої заперечення та надати докази на їх підтвердження, крім того, у зв`язку з проживанням на непідконтрольній Україні території у м. Донецьк та бойовими діями він втратив постійне місце роботи, має мінливий дохід, проте за можливості перераховує кошти на утримання доньки. Наголошує, що за нинішньої фінансової ситуації та з погіршенням стану свого здоров`я, він не спроможний сплачувати аліменти на доньку по 2000 грн щомісяця, просить зменшити їх розмір.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу позивачка не подала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Проте оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам у повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 08 серпня 1998 року по 05 червня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10, 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 (а.с. 11), яка після розірвання батьками шлюбу проживає разом з матір`ю.

Відповідач проживає у місті Донецьку, постійного місця роботи не має, проте надає допомогу доньці, перераховуючи кошти на її банківський рахунок. На підтвердження надав дублікати квитанцій: від 05 листопада 2018 року про перерахування 800 грн, від 02 лютого 2019 року 1000 грн, 21 серпня 2019 року 1000 грн (а.с. 43-44).

ОСОБА_2 має кредитну заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 4919 грн 90 коп. (а.с. 39).

Відповідачу встановлено діагноз подагричний артрит дрібних суглобів стоп, мікронефролітіаз, гіпертонічна хвороба 2 ст, ст. 1 ризик 3 (а.с. 41-42).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на доньку у розмірі 2000 грн щомісяця, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач працездатного віку, має об`єктивну можливість виплачувати аліменти у зазначеному розмірі.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі, оскільки судом першої інстанції не було перевірено майновий стан відповідача і не враховано складності з працевлаштуванням, пов`язані з його проживанням на окупованій території та станом здоров`я.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до вимог частини 2 статті 183 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_2 зазначив, що суд першої інстанції не врахував стану його здоров`я, відсутності у нього постійного місця роботи, складнощі з пошуком роботи, які виникли через окупацію частини території України, де проживає відповідач, суд не з`ясував розміру його щомісячного доходу, який також є мінливим, та без жодних обґрунтувань визначив розмір аліментів на утримання доньки в твердій грошовій сумі - 2000 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 проживає на тимчасово окупованій території у місті Донецьку.

Відповідач стверджує, що не має постійного місця роботи та стабільного заробітку.

На підтвердження своїх доводів про стан здоров`я ОСОБА_2 надав консультативні висновки лікаря-терапевта та лікаря-ревматолога, у яких були зазначені встановлені йому діагнози: гіпертонічна хвороба 2 ст, ст. 1 ризик 3, подагричний артрит дрібних суглобів стоп, мікронефролітіаз (а.с. 41-42).

Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на доньку у розмірі 2000 грн щомісяця, ОСОБА_1 не надала жодних належних допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 може сплачувати аліменти на доньку у такому розмірі.

З огляду на встановлені по справі обставини апеляційний суд погоджується з твердженням апеляційної скарги про те, що визначений судом розмір аліментів не відповідає принципам розумності та виваженості, вважає за необхідне зменшити розмір аліментів на доньку, які підлягають стягненню з відповідача до 1200 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2019 року Ковпаківським районним судом м. Суми опубліковано оголошення на веб-сайті суду про виклик ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у якості відповідача по цивільній справі № 592/18730/19 на 13 годину 30 хвилин 21 січня 2020 року (а.с. 21).

З огляду на встановлені обставини апеляційний суд визнає, що місцевим судом дотримані вимоги чинного законодавства в частині порядку повідомлення про розгляд справи сторони місце проживання якої знаходиться на тимчасово окупованій території. Відповідач повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються апеляційним судом.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції ухвалив рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, суд апеляційної інстанції змінює оскаржене рішення в частині розміру аліментів на дитину, які підлягають стягненню на користь позивачки, з 2000 грн до 1200 грн щомісяця.

З огляду на положення частин 6, 13 статті 141 ЦПК України ОСОБА_2 підлягає компенсації судовий збір за апеляційний перегляд справи пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги у розмірі 1037 грн 34 коп.

Враховуючи, що справа є малозначною в розумінні з п. 1 ч. 6 ст. 19, ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2020 року змінити в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн щомісячно, до досягнення ОСОБА_4 повноліття, починаючи стягнення з 12 грудня 2019 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір, сплачений за апеляційний перегляд рішення суду, у розмірі 1037 грн 34 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук