Єдиний унікальний номер 235/8186/19
Номер провадження 22-ц/804/2282/20
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року

м. Бахмут

справа № 235/8186/19

провадження № 22-ц/804/2282/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого Хейло Я.В.,

суддів Кішкіна І.В., Тимченко О.О.

при секретарі Цимбал Д.А.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (суддя Величко О.В.), ухваленого в приміщенні суду в місті Покровськ Донецької області,

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 звернулись до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власницею квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Власником квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_3

10.10.2018 року через протікання трубопроводу центрального опалення на з`єднанні пластикової та металевої труб, і як наслідок зриву радіатора з кріплення в квартирі АДРЕСА_3 , сталося затоплення квартири АДРЕСА_4 гарячою водою, про що складено акт залиття.

21.11.2018 року мало місце повторне затоплення квартири, яке, згідно акту обстеження квартири АДРЕСА_4 від 21.11.2018 року сталося в результаті обриву кріплення радіатора у квартирі АДРЕСА_3 .

30.11.2018 року складено дефектний акт, в якому зазначені види пошкоджень внаслідок залиття квартири, а звітом про оцінку майна визначено розмір збитків, завданих внаслідок залиття у розмірі 58017,82 грн.

Позивачі просили стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 58017,82 грн., 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди та відшкодувати понесені судові витрати у розмірі 5000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2020 року позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 50779,52 грн., судовий збір в сумі 672,50 грн., витрати на правову допомогу у сумі 3063,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судовий збір у сумі 307,36 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В апеляційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Звертає увагу, що мати відповідача ОСОБА_6 надавала кошти для ремонту затопленої квартири, на підтвердження чого було надано копії чеків та розписок.

Судом першої інстанції не було прийнято в якості доказу розписку на аркуші справи №102, про сплату ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 витрат у розмірі 10000 гривень за виконання демонтажних робіт у квартирі позивачів, проте в зазначеній розписці зазначено номер та адреса затопленої квартири, які саме роботи у ній проводилися.

Крім того, згідно розписки від 27.11.2018 року був проведений ремонт по відновленню електромонтажних робіт, підписаний працівником та позивачем ОСОБА_1 у квартирі позивачів на загальну суму 600 гривень.

Також відповідачем було оплачено оцінку майна у розмірі 3400 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією.

В рахунок відшкодування шкоди відповідачами було здійснено орендну плату за приміщення у сумі 1500 гривень для ОСОБА_9 , які займається манікюрною справою у цьому приміщенні, що підтверджується товарним чеком від 24 листопада 2018 року.

Таким чином, загальну сума, витрачена відповідачами на відновлення квартири становить 22708 гривень, проте судом зазначено суму у розмірі 7237 гривень.

Зазначає, що позивачем на підтвердження матеріальних затрат на відновлення пошкодженого майна надано дефектний акт, складений 31.11.2018 року, тобто через 9 днів після затоплення, а звіт про оцінку майна складено через місяць.

Звертає увагу, що у Звіті про оцінку майна зазначається, що ремонту потребують вікна, двері, ванна кімната, пошкоджений диван, які при затопленні взагалі не буди пошкоджені; також про ці пошкодження не було зазначено у дефектному акті від 30.11.2018 року. На час складання звіту вже були зняті шпалери у кімнатах, тобто розпочались ремонтні роботи, що позбавляє можливості встановити дійсний розмір збитків.

На підтвердження завданої моральної шкоди позивачем ОСОБА_5 не було надано належних доказів, що підтверджували б той факт, що загострення хвороби ОСОБА_5 з діагнозом «Астмічний бронхіт» сталося саме внаслідок затоплення квартири.

Крім того, згідно Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» виявлення несправностей є обов`язком спеціальної комісії та відповідач не могла самостійно визначити несправності системи центрального опалення.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу подано представником позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 адвокатом Ільющенко Ю.А., в якому він зазначає розписка про виконання демонтажних робіт на суму 10000 гривень, на яку посилається відповідач у апеляційній скарзі, не підтверджує факт сплати за виконання таких робіт на користь позивачів, про що було зазначено судом першої інстанції. Посилається на положення ст.ст. 12, 76, 77, 78, 80, ч.1 ст. 182, п.8 ч.2 ст.197 ЦПК України та зазначає, що відповідач мала право звернутись до суду з клопотанням про виклик і допит у якості свідка ОСОБА_10 та інших свідків, проте такого клопотання заявлено не було.

Також посилання щодо неможливості брати до уваги висновок експертної оцінки є безпідставними.

Просив оскаржуване рішення залишити без змін, та стягнути з ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у апеляційній інстанції у розмірі 2000 гривень.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та їх представник адвокат Ільющенко Ю.А. в засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити, рішення суду залишити без зміни.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, причину не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, причину не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що на момент розгляду справи позивачка ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_5 ( а. с. 203-204).

ОСОБА_1 є власницею квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.68,69).

ОСОБА_3 є власницею квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 17).

21.11.2018 року квартира позивачки, що розташована по АДРЕСА_1 , була затоплена внаслідок зриву скріплення радіатора на кухні квартири відповідачів, що розташована по АДРЕСА_5 . Внаслідок затоплення в квартирі позивачки були пошкоджені стіни, стелі у ванній кімнаті, зальній кімнаті, спальній кімнаті, кухні, прихожій, пошкоджено електропроводку, диван.

Згідно довідки ПП «Керуюча компанія «Комфорт» № 20 від 25.01.2019 р., 10.10.2018 р. за заявою, що надійшла о 17 годині 52 хв. від ОСОБА_1 стосовно затоплення її квартири сусідами були викликані працівники аварійно-диспетчерської служби, а саме майстра ОСОБА_11 , слюсаря ОСОБА_12 та водія ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 . Після обстеження квартири АДРЕСА_3 було виявлено протікання трубопроводу центрального опалення на з`єднанні пластикової та металевої труб. Працівниками АДС були виконані роботи з перекриття стояку центрального опалення. З заяви мешканців квартири АДРЕСА_3 ними було прийнято рішення про самостійне усунення аварійної ситуації з квартирною розводкою. ( а. с. 11).

Вищезазначені обставини підтверджують факт протікання трубопроводу центрального опалення в квартирі відповідачки по АДРЕСА_5 .

Згідно акту від 21.11.2018 р. сталося затоплення квартири АДРЕСА_6 гарячою водою стелі, стін, зокрема:

- в кухні сліди затоплення по стиках ж/б плити 3 кв.м., стіни 2 кв.м.,

- зала: на стелях шпалери відсутні, залите 10кв.м.; стеля: плито-стельова 50х50 пенопласт, пофарбований, залито 100% - 17,5 кв.м.

- спальня: пошкоджені стеля, стіни, залито стеля- 9 кв.м., стіни 9 кв.м.;

- коридор знаходиться в ремонтному стані, шпалери відсутні, залито 2,5 кв.м. по стінах;

- електропроводка, автомати залиті гарячою водою;

Причини затоплення: відрив закріплення радіатора на кухні в квартирі АДРЕСА_2 . Акт підписано мешканцями квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 . ( а. с. 14).

Згідно дефектного акту від 30.11.2018 р. в результаті обстеження комісія встановила:

-кухня: на стелях 3х3 кв. м. шпалери відсутні, мають місце сухі, іржаві сліди затікання по стиках ж/б плити 8 кв.м., сухі сліди затоплення- 7,5 кв. м.;

Зал: плитка стельова , має вздуті сліди, деформацію -10 шт.,

Спальні: на момент обстеження шпалери відсутні, гіпсокартон демонтований, утеплювач демонтовано, мають місце сухі сліди затоплення в кутку 0,1 м х 2 м/п 0, 2 м. кв.;

Коридор: має місце сухі сліди затоплення по стикам 2,5 кв.м.( шпалери, відсутні). ( а.с. 15).

Згідно звіту про оцінку майна визначення збитку на дату оцінки станом на листопад 2018 р. з урахуванням зносу, та пошкоджень складає:

-Ванна кімната суміжна: стіни ( 0,8х1,5х2,34х0,95х1,13), висота приміщення 2,60 м; стеля ванної кімнати ( 2,3 кв.м.) 10608,75 грн.

-кухня: стіни ( 2,85х2,47х2,60х2,34), висота 2,60; підлога ( 6,4 кв. м.); стеля ( 6,4 кв.м.)- 5820,80 грн.;

-житлова кімната: підлоги 13,9 кв.м., стеля 13,9 кв.м., стіни ( 2,54х5,43х2,54х5,43); висота приміщення 2,60 м.-20912,18 грн.;

-житлова кімната: підлоги 16,5 кв.м., стеля 16,5 кв.м., стіни ( 2,97х5,55х2,97х5,55) висота приміщення 2,60 12069,13 грн.;

-прихожа кімната: підлога 6,4 кв.м., стеля 6,4 кв.м., стіни (2,50х2,47х1,25х0,70х0,60х0,60) (кв.м.) при висоті 2,60 м.- 5145,53 грн.;

-цегляна кладка біля вікна із зовнішньої сторони -1128,10 грн.;

-диван 2333,33 грн. (а.с. 63).

Згідно довідок Мирноградської ЦМЛ ОСОБА_9 перебуває на обліку у лікаря-алерголога, внаслідок затоплення квартири мало місце погіршення її стану здоров`я. (а.с.76-78).

Згідно протоколу дослідження метеорологічних факторів у квартирі позивача від 21.12.2018 року, якій складений лікарем із загальної гігієни ОСОБА_14 відносна вологість у обстежених приміщеннях перевищую допустимий рівень на 28,7-39,9 % (а.с.16)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що належними доказами позивачем доведено факт завдання матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири у розмірі 50779,52 грн. та моральної шкоди, розмір якої суд оцінив у 2000 гривень,стягнув ці суми з відповідача ОСОБА_15 ,вирішив при цьому питання про розподіл судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Факт залиття квартири АДРЕСА_6 в даному випадку відповідачем не оспорююється та підтверджується належними доказами.

Відповідно довідки № 20 від 25.01.2019 року, виданої ПП «Керуюча Компанія »Комфорт» від 25 січня 2019 року 10 жовтня 2018 року о 17 годині 52 хвилин надійшло звернення ОСОБА_1 стосовно затоплення її квартири сусідами, був виконаний виїзд працівників аварійно-диспетчерської служби за адресою АДРЕСА_1 . Після обстеження квартири АДРЕСА_3 (що належить відповідачу) було виявлено протіканні трубопроводу центрального опалення на з`єднанні пластикової та металевої труб.(а.с.11).

Згідно акту затоплення від 21.11.2018 року, складеного відповідної комісією ПП «Керуюча Компанія «Комфорт» у квартирі АДРЕСА_4 сталося затоплення гарячою водою стелі, стін, зокрема:

- в кухні сліди затоплення по стиках ж/б плити 3 кв.м., стіни 2 кв.м.,

- зала: на стелях шпалери відсутні, залите 10кв.м.; стеля: плито-стельова 50х50 пенопласт, пофарбований, залито 100% - 17,5 кв.м.

- спальня: пошкоджені стеля, стіни, залито стеля- 9 кв.м., стіни 9 кв.м.;

- коридор знаходиться в ремонтному стані, шпалери відсутні, залито 2,5 кв.м. по стінах;

- електропроводка, автомати залиті гарячою водою.Причини затоплення: відрив закріплення радіатора на кухні в квартирі АДРЕСА_2 . Акт підписано мешканцями квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 . ( а. с. 14). Акт відписано відповідачем без зауважень (а.с.14).

Згідно дефектного акту від 30.11.2018 року в результаті обстеження комісія встановила наступні пошкодження: 1) кухня: на стелях 3х3 кв. м. шпалери відсутні, мають місце сухі, іржаві сліди затікання по стиках ж/б плити 8 кв.м., сухі сліди затоплення- 7,5 кв. м.; 2) Зал: плитка стельова , має вздуті сліди, деформацію -10 шт., 3) Спальні: на момент обстеження шпалери відсутні, гіпсокартон демонтований, утеплювач демонтовано, мають місце сухі сліди затоплення в кутку 0,1 м х 2 м/п 0, 2 м. кв.; 4) Коридор: має місце сухі сліди затоплення по стикам 2,5 кв.м.( шпалери, відсутні) . Акт підписано відповідачем без зауважень(а.с.15).

Згідно звіту про оцінку майна визначення збитку на дату оцінки станом на листопад 2018 р. з урахуванням зносу, та пошкоджень складає:

- ванна кімната суміжна: стіни ( 0,8х1,5х2,34х0,95х1,13), висота приміщення 2,60 м; стеля ванної кімнати (2,3 кв.м.) 10608,75 грн.

- кухня: стіни ( 2,85х2,47х2,60х2,34), висота 2,60; підлога ( 6,4 кв. м.); стеля ( 6,4 кв.м.)- 5820,80 грн.;

- житлова кімната: підлоги 13,9 кв.м., стеля 13,9 кв.м., стіни ( 2,54х5,43х2,54х5,43); висота приміщення 2,60 м.-20912,18 грн.;

- житлова кімната: підлоги 16,5 кв.м., стеля 16,5 кв.м., стіни ( 2,97х5,55х2,97х5,55) висота приміщення 2,60 12069,13 грн.;

-прихожа кімната: підлога 6,4 кв.м., стеля 6,4 кв.м., стіни (2,50х2,47х1,25х0,70х0,60х0,60) (кв.м.) при висоті 2,60 м.- 5145,53 грн.;

- цегляна кладка біля вікна із зовнішньої сторони -1128,10 грн.;

- диван 2333,33 грн. (а.с. 63).

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1-3 статті 79 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вину у завданні шкоди позивачу відповідачем не спростовано.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Таким чином, встановивши, що позивач ОСОБА_1 довела протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача,заперечуючи проти суми збитків, визначених у звіті про оцінку майна ,клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляла.

Доводи апеляційної скарги, що акт залиття складено 21.11.2018 року, проте дефектний акт складено 30.11.2018 року, тобто через 9 днів після залиття, протягом яких позивач могла збільшити розмір шкоди, а тому він не є належним та допустимим доказом у справі, зводяться до незгоди із письмовими доказами, оцінка яким надана судом першої інстанції. Разом з цим слід вважати, що акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події, а тому не може ґрунтуватися на інших документах.

Доказів, що за цей час мали місце обставини, які б вплинули на збільшення розміру збитків відповідачем не надано.

Разом з цим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо розбіжностей між об`ємом пошкодженого майна, зазначеного у дефектному акті від 30.11.2018 року та у звіті про оцінку майна.

Суд, постановляючи рішення, врахував зібрані по справі докази і оцінив їх в порядку ст. 89 ЦПК України, а саме: акт залиття, складений житлової організації від 21.11.2018 року, дефектний акт від 30.11.2018 року, якими зафіксовано причину залиття обрив кріплення радіаторів центрального опалення відповідача, який мешкає поверхом вище позивача, а також перелічив і описав характер і розмір пошкоджень у квартирі позивача. На підставі цих даних суд вірно визначив відповідальність відповідача за спричинену позивачу майнову і моральну шкоду, оскільки залиття трапилось з вини відповідача.

За розміром суд присудив майнове відшкодування згідно із звітом про оцінку майна від 29.12.2018 року, складеним оцінювачем ОСОБА_16 (свідоцтво про реєстрацію у державному реєстрі оцінювачів № 8225 від 04.06.2010 року) за пошкодженнями в квартирі позивача за їх описом і локалізацією в буквальній відповідності змісту акту житлової організації від 21.11.2018 року, складеного комісією з виходом на місце безпосередньо після залиття квартири.

Проте, серед переліку цих пошкоджень не відзначені зіпсовані цегляна кладка біля вікна (зовнішня сторона) та диван, на що звертає увагу суду у апеляційній скарзі відповідач.

Звіт про оцінку від 29.12.2018 року окреслює пошкодження і піддає їх оцінці не в тому обсязі, який був зафіксований безпосередньо після залиття та відображений у акті затоплення від 21.11.2018 року та дефектному акті від 30.11.2018 року.

Натомість опис цих пошкоджень (цегляна кладка біля вікна та пошкоджений диван) виникли тільки у звіті оцінювача.

Належним доказами за ч. 1 ст. 77 є докази, що містять інформацію предмета доказування.

За ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно із ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, апеляційний суд вважає необхідним виключити із загальної суми збитків, визначених в акті про оцінку майна від 29.12.2018 року вартість цегляної кладки біля вікна у сумі 1128,10 грн. та вартість дивану у сумі 2333,33 грн., так як ці пошкодження виходять за межі виявлених первинним оглядом пошкоджень в акті від 28.11.2018 року та не дають змоги дійти висновку про те, що ці пошкодження є наслідком залиття квартири позивача 28.11.2018 року внаслідок обриву кріплення радіаторів центрального опалення.

Як зорієнтовано увагу судів в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції розписки від 12.01.2019 року (а.с. 102) про передання ОСОБА_10 коштів у розмірі 10000, 00 гривень, як правильно зазначив суд першої інстанції не підтверджує факт сплати за виконання певних монтажних/демонтажних робіт на користь позивачів, а тому не може бути прийнята судом в якості доказу на підтвердження часткового погашення матеріальних збитків саме у зазначеному у розписці обсязі.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо необхідності врахування судом товарного чеку від 24.11.2018 року щодо оренди нежитлового приміщення площею 12 м2 пр. Шахтобудівників, 13/3 на загальну суму 1500 гривень (а.с. 108), оскільки зазначений товарний чек не підтверджує факт відшкодування збитків, завданих пошкодженням майна, внаслідок його залиття, які просить стягнути у позові позивач.

Проте, апеляційний суд вважає за можливе врахувати розписку про проведення електромонтажних робіт на суму 600 гривень у квартирі позивача, яка у судовому засіданні не заперечувала факт виконання у її квартирі цих робіт, вартість яких у зазначеному у розписці розмірі сплатила відповідач (а.с.104).

Таким чином, на думку апеляційного суду розмір відшкодування матеріальної шкоди, завданої відповідачем позивачу, слід зменшити, виключивши з загального розміру пошкодженого майна цегляну кладку біля вікна з зовнішньої сторони та диван, тому розмір відшкодування становитиме 46718,09 гривень (57779,52 2333,33 1128,10-600).

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд, взявши до уваги роз`яснення у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, врахував спричинені позивачеві душевні страждання, пов`язані з пошкодженням його майна при залитті з вини відповідача, і колегія суддів погоджується, що безумовно, спричинена шкода потягла зміну звичного укладу життя позивача, що супроводжувалася необхідністю усунення наслідків залиття і подальшого ремонту. Колегія суддів погоджується із адекватністю і співмірністю визначеного судом до стягнення грошового розміру спричиненої шкоди в сумі 2000грн.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 не спростувала своєї вини у заподіянні шкоди, то саме з відповідача слід стягнути відшкодування заподіяної моральної шкоди як з завдавача такої шкоди. Доводи апеляційної скарги в даній частині не ґрунтуються на матеріалах справи. Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Решта доводів апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та є тотожними доводам викладеним у відзиві на позовну заяву, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, висновків суду не спростовують та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартри, проте розмір матеріальної шкоди слід зменшити до 46718,09 гривень, а тому оскаржуване рішення в частині визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди та розподілу судових витрат слід змінити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про зміну оскаржуваного рішення рішення в частині розподілу судових витрат також підлягає зміні.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 364,84 грн, та на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 364,84 грн.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в сумі 3850 гривень, що розраховуються за наступною формулою: (3500 гривень (правова допомога у суді 1 інстанції) + 2000 гривень (правова допомога у суді апеляційної інстанції, а.с. 238)) х 70 % (розмір задоволених позовних вимог).

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2020 року в частині визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 46718 (сорок шість тисяч сімсот вісімнадцять) гривень 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 3850 (три тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 364, 88 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 364, 88 гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Я.В. Хейло

Судді: І.В. Кішкіна

О.О. Тимченко

Повний текст судового рішення виготовлено 24.09.2020 року Я.В. Хейло