Справа № 159/3044/20
Провадження № 2/159/867/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач 25.06.20 р. звернувся до суду із вказаним вище позовом, просить визнати за ним право власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його дружини - ОСОБА_6 , із сплатою ним на користь відповідачі грошової компенсації їх частки у спадковому майні в рівних долях в сумі 2 067 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина - ОСОБА_6 .. У них за час шлюбу народилось 5 - ро спільних дітей: всі 4 - ро відповідачів у справі, та син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Після смерті спадкодавці відкрилась спадщина на спірний житловий будинок, що був за життя спадкодавиці подарований їй її матір`ю. У спірному житловому будинку спадкодавиця не проживала. На момент смерті спадкодавиці остання та всі сторони у справі - проживали за однією і тією ж адресою. Всі сторони у справі є спадкоємцями першої черги та від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 у встановленому законом порядку не відмовлялись. З огляду на інвентаризаційну вартість спірного житлового будинку, кожному із них як спадкоємців належить 1/5 частка спірного спадкового майна, вартість якої складає 2 067 грн. Однак всі відповідачі у справі не бажають реєструвати свою частку у спадковому майні, хоча її як спадщину - прийняли. Тому він має намір сплатити всім відповідачам у справі вартість їх часток у спірному спадковому майні з тим, що право власності на нього було визнано за ним одним. Покликаючись на ч. 1 ст. 1 297 ЦК України, зазначає, що до нотаріуса ніхто з відповідачів у справі не звертався та отримувати свідоцтво про право на спадщину не бажає. Він же має намір зареєструвати спірний житловий будинок на своє ім`я. Покликаючись на ст. ст. 182, 392 ЦК України, ст. 41 Конституції України, зазначає, що він не має змоги у позасудовому порядку оформити на своє ім`я спірний житловий будинок в порядку спадкування після смерті своєї дружини. Просить позов задовольнити.

Провадження у справі відкрито 21.07.20 р.,

Копію ухвали суду від 21.07.20 р. про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачами отримано під розпис 28.07.20 р..

За станом на 17.09.20 р. відзиву на позовну заяву відповідачі до суду не подали.

За ухвалою суду від 21.08.20 р. було відмовлено у прийняття визнання позову усіма відповідачами у справі.

Судовий розгляд справи призначено на 17.09.20 р..

У судовому засіданні позивач свій позов підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча, кожен зокрема, належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили. Попередньо кожен з них подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з`явились.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовна заява безпідставна та не підлягає до задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Та обставина, що ОСОБА_6 та позивач є подружжям, стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 12.05.91 р. ЗАГСом м. Ковеля Волинської області; копією паспорта позивача серії НОМЕР_2 .

Та обставина, що позивач та ОСОБА_6 є батьками усіх відповідачів у справі, стверджується копіями свідоцтв про народження останніх та копіями свідоцтв про укладення шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Та обставина, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дрозднях Ковельського району Волинської області, стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 20.02.09 р. Дрозднівською сільрадою Ковельського району Волинської області; копією паспорта позивача серії НОМЕР_2 .

Як стверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12365427 від 01.11.06 р., копією договору дарування житлового будинку від 29.09.06 р., довідкою № 1 001 від 29.05.20 р., виданою Колодяжненською сільрадою Ковельського району Волинської області, ОСОБА_6 була одноосібним власником спірного житлового будинку, у якому, як вбачається з копії будинкової книги, зареєстрована ОСОБА_9 , за договором дарування від 22.03.06 р..

Як слідує з копії техпаспорта на спірний житловий будинок, виготовленого 30.10.06 р., він є 1953 р. побудови, самочинного будівництва немає.

Як зазначено у ст. 1 268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1 270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1 273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Усі сторони у справі є спадкоємцями майна спадкодавиці ОСОБА_6 , що стверджується вказаними вище документами, копією будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у буд. АДРЕСА_2 ; довідкою № 168 від 19.05.20 р., виданою Дрозднівською сільрадою Ковельського району Волинської області. Так за даними такої довідки - за записом у погосподарській книзі № 3 за 2006 - 2010 р. р. цієї ж сільради рахується господарство за № 0 244, власником якого є позивач, у АДРЕСА_3 . Крім нього там же проживала до моменту своєї смерті його дружина - ОСОБА_6 , та їх діти - усі відповідачі у розглядуваній справі, а також - їх син ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Спадкова справа після смерті спадкодавиці не заводилась.

Та обставина, що син позивача та ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, після смерті своєї матері, прийнявши, в силу ч. 3 ст. 1 268 ЦК України, спадщину після її смерті, стверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_4 , виданого у лютому 2020 р. виконкомом Дрозднівської сільради Ковельського району Волинської області.

Тобто усі сторони у розглядуваній справі на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавицею. Крім того, усі відповідачі у справі та ОСОБА_7 на час відкриття спадщини являлись неповнолітніми, тобто, прийняли спадщину відповідно до положень ст. 1 268 ЦК України.

Таким чином судом встановлено, що всі сторони у розглядуваній справі у встановленому законом порядку відповідно до ч. 3 ст. 1 268 ЦК України, а також усі відповідачі та нині покійний - ОСОБА_7 - як спадкоємці першої черги - успадкували спадщину після смерті спадкодавиці ОСОБА_6 також відповідно до ч. 4 ст. 1 268 ЦК України, не відмовившись від її прийняття у встановленому законом порядку у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, що відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Суд враховує, що відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд зауважує, що відповідно до ст. ст. 1 216 - 1 218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1 222 ЦК України, спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, зокрема.

Як зазначено у ст. 1 258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ст. ст. 1 273, 1 275 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1 270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування.

Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

Як встановлено судом, в порядку першої черги спадкування спадщину після смерті спадкодавиці прийнято позивачем та усіма п`ятьма спільними дітьми позивача і ОСОБА_6 , які на дату відкриття спадщини являлись неповнолітніми і у силу, також, ст. . Всі вони не подавали вчасно та у встановленому законом порядку заяв про відмову від спадщини, у т. ч. - на чию - небудь користь. Не надано позивачем і доказів того, що на час смерті спадкодавиці не було у живих її батьків.

За змістом ч. 1 ст. 1 267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Крім тощо суд враховує, що щодо питання спадкування спадщини після смерті спадкодавиці ОСОБА_7 , застосуванню можуть підлягати норми ст. 1 266 ЦК України.

Тому суд вважає, що позивач засобом подання розглядуваного позову до суду, фактично, прагне завуальовано провести перерозподіл спадщини між ним та його дітьми, які успадкували спадщину також у встановленому законом порядку, при цьому, не зваживши на положення ст. 1 280 ЦК України, що врегульовує порядок перерозподілу прийнятої кількома спадкоємцями спадщини.

Позовні вимоги, таким чином, є безпідставними. А тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 1 268, 1 266, 1 270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_5 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_6 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_7 , прож. за адресою: АДРЕСА_6 ;

відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт серії НОМЕР_8 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 25.09.20 р..