Справа № 756/516/18 Головуючий 1 інстанція- Васалатій К.А.
Проваження № 22-ц/824/8462/2020 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 вересня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 16 травня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Боголей Ірини Юріївни, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: Товариство з обмеженою відповдіальністю «Електро-Ком-Захід», -

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року стягувач ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на постанову державного виконавця Печерського районного відділу ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Боголей І.Ю. від 07 грудня 2017 року про закінчення виконавчого провадження, яку мотивувала тим, що вказаною постановою закінчено виконавче провадження № 48706668 з примусового виконання виконавчого листа (дублікат) № 2-2826/2009, виданого 26 грудня 2011 року Оболонським районним судом м.Києва про стягнення із ТОВ «Електро-Ком-Захід» на її користь 2512,32 грн. Постанова мотивована непред`явленням нею до виконання виконавчого листа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені ст.41 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказувала, що постанова є незаконною, оскільки згідно ст.41 наведеного Закону місячний строк пред`явлення нею до виконання виконавчого листа за відновленим виконавчим провадженням обраховується з дня надходження постанови про відновлення виконвчого провадження, яка до неї не надходила і яку вона не отримувала. У зв`язку з наведеним просила визнати неправомірною і скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві Боголей Ірини Юріївни від 07 грудня 2017 року про закінчення виконавчого провадження № 48706668 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2826/2009, виданого 26 листопада 2011 року Оболонським районним судом м.Києва про стягнення із Товариства з обмеженою відповдіальністю «Електро-Ком-Захід» на користь ОСОБА_1 2512,32 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 16 травня 2018 року узадоволенні

- 2 -

скарги відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою, стягувач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким її скаргу задоволити у повному обсязі, посилаючись на незаконність і необгрунтованість ухвали. Скарга мотивована хибністю висновків суду щодо отримання нею 10 червня 2017 року копії постанови від 31 травня 2017 року про відновлення виконавчого провадження, оскільки дана постанова до неї не надходила і вона її не отримувала. Окрім того, судом не врахована практика ЄСПЛ, зокрема рішення у справі «Іванов проти України» та Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод.

Державний виконавець Печерського районного відділу ДВС у м.Києві ЦМУМЮ (м.Київ) подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні скарги, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, встановлений ст.371 ЦПК України строк розгляду апеляційних скарг продовжено на строк дії такого карантину. Водночас Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого КМ України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року, встановлені попереднім законом строки закінчуються через 20 днів після набарання чинності цим законом, який набрав чинності 17 липня 2020 року.

Отже, 06 серпня 2020 року строк на який продовжено розгляд апеляційної скарги закінчив перебіг.

Скаржниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Чехонадський А.О. (а.с.170-171) належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення 18 серпня 2020 року судової повістки адвокату Чехонадському А.О. , до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Решта учасників належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

- 3 -

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 грудня 2011року Оболонським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист № 2-2826/2009 про стягнення із ТОВ «Електро-Ком-Захід» на користь ОСОБА_1 2512,32 грн.

Вказаний виконавчий лист перебував на виконані у Печерському районному відділі ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві, виконавче провадження № 48706668.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 10 травня 2017 року задоволена скарга ОСОБА_1 , визнано незаконною і скасовано постанову державного виконавця Печерського районного відділу ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Боголей І.Ю.від 09 грудня 2016 року про повернення стягувачеві виконавчого листа (дубліката) № 2-2826/2009, виданого 26 грудня 2011 року Оболонським районним судом м.Києва.

На виконання ухвали суду державний виконавець Печерського районного відділу ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Боголей І.Ю. 31 травня 2017 року винесла постанову про відновлення виконавчого провадження, копію якої направила стягувачу. Копія постанови отримана ОСОБА_1 10 червня 2017 року, що стверджується роздруківкою із сайта Укрпошти.

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Боголей І.Ю. від 07 грудня 2017 року виконавче провадження № 48706668 з виконання виконавчого листа № 2-2826/2009 від 26 грудня 2011 року про стягнення із ТОВ «Електро-Ком-Захід» на користь ОСОБА_1 2512,32 грн. закінчене у зв`язку із непред`явленням до ДВС виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у місячний строк, визначений ст.41 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд вірно виходив з того, що державним виконавцем Печерського районного відділу ДВС у м.Києві виконавче провадження закінчене у відповідності з вимогами закону і прав стягувача при цьому порушено не було.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст.41 цього Закону у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (ч.1). У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий

- 4 -

документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання (ч.2).

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені ст.41 цього Закону (п.13 ч.1 ст.39 Закону).

З огляду на вимоги закону та встановлені по справі обставини суд обгрунтовано відмовив у задоволенні скарги, оскільки ОСОБА_1 у передбачений законом місячний строк з моменту отримання нею постанови про відновлення виконавчого провадження не пред`явила до виконання виконавчого листа.

Доводи апеляційної скарги щодо хибності висновків суду про отримання скаржницею 10 червня 2017 року копії постанови державного виконавця від 31 травня 2017 року про відновлення виконавчого провадження, оскільки дана постанова до неї не надходила і вона її не отримувала, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Такі доводи спростовуються наданими державним виконавцем до суду першої інстанції доказами, зокрема копією листа та списком відправлень, з якого вбачається, що 09 червня 2017 року стягувачу ОСОБА_1 за вказаною нею згідно її заяви (а.с.97-98) адресою АДРЕСА_1 була направлена копія постанови державного виконавця Печерського районного відділу ДВС м.Києва від 31 травня 2017 року про відновлення виконавчого провадження (а.с.45-52).

Копія цієї постанови отримана ОСОБА_1 10 червня 2017 року, що стверджується роздруківкою із сайта Укрпошти (а.с.53-54).

Посилаючись на те, що копії постанови вона не отримувала, скаржниця, всупереч положенням ч.3 ст.12 ЦПК ст.81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надала ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні ст.77-80 ЦПК України, які б підтверджували, що вона вказаної постанови не отримувала. Як і не спростувала надані державним виконавцем докази про отримання нею постанови.

Посилання у скарзі на те, що суд не врахував практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справі «Іванов проти України» та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод колегія суддів відхиляє з таких міркувань.

Виконання судових рішень як завершальна стадія судових проваджень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, §33; рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії (Ashingdane v. the. United Kingdom)).

Встановлено що державою на законодавчому рівні врегульовано питання щодо наслідків непред`явлення стягувачем до ДВС виконавчого документа за відновленим

- 5 -

виконавчим провадженням у місячний строк, з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження. Дана норма є зрозумілою доступною та прогнозованою, оскільки неможливо здйснювати дії по виконанню судового рішення за відсутності виконавчого документа.

Більше того дана норма була відома та зрозуміла самій ОСОБА_1 , яка подала 24 травня 2017 року до Печерського РВ ДВС у м.Києві відповідну заяву про відновлення виконавчого провадження і вказала, що надасть виконавчий лист (а.с.97-98), проте до грудня 2017 року не спромоглася надати виконавчий документ державному виконавцю.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційнускаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 16 травня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: