РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Кремінна

Справа № 414/1249/20

Провадження № 2/414/302/2020

Кремінський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Акулов Є.М.,

секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Кремінна, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що у них з відповідачкою ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, - ОСОБА_3 .

В свідоцтві про народження вказано, що батьками новонародженого ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 .

Після народження дитини, позивач та відповідач з липня 2019 року стали проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира, є спільною частковою власністю та належить позивачу та його батькам.

Місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки між позивачем та ОСОБА_4 виникли неприязні відносини в грудні 2019 року вони припинили спільне проживання.

Місце проживання ОСОБА_5 зареєстровано в АДРЕСА_2 , де вона фактично мешкає і по цей час.

Відповідач ОСОБА_5 взагалі не приймає участі в вихованні та утриманні дитини, будь-якої матеріальної допомоги не здійснює.

ОСОБА_5 вже мала дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки ОСОБА_5 не займалась вихованням та опікуванням дитини її колишній чоловік звертався до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 31 жовтня 2017 року по справі №425/1867/17 було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6 разом з батьком ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 .

Оскільки визначення постійного проживання сина ОСОБА_3 саме з позивачем відповідає меті піклування про його здоров`я, і фізичний, духовний, моральний розвиток та інтереси дитини, вважає за необхідне звернутися до суду з цим позовом. Та просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ним, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Відповідач на підготовчому засіданні позов не визнала, після надання висновку Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради не заперечувала проти задоволення позову. Надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради, як органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, надав висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини з батьком.

Дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, і не оспорюється сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , батьками у свідоцтві про народження якого записані позивач та відповідач (а.с.8,13,15).

Оскільки між позивачем та відповідачем виникли неприязні відносини в зв`язку з цим в грудні 2019 року вони припинили спільне проживання. ОСОБА_3 зареєстрований та фактично мешкає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 (а.с.8,16,17,18,19).

Відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14).

Як слідує із висновку служби у справах дітейРубіжанської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.61-62).

Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує наступні приписи законодавства.

Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 4 ст.29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, що проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частин 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості ; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Підсумовуючи наведене, захищаючи насамперед права та інтереси дитини, суд дійшов висновку, що слід визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з батьком, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу на те, що мати дитини - відповідач у справі, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, може проявляти турботу відносно дитини та приймати участь у її вихованні, реалізувавши свої права шляхом виконання домовленості з матір`ю дитини, або шляхом встановлення рішенням органу опіки та піклування, обов"язкового для обох батьків, часу спілкування з дитиною, чи за можливим у подальшому судовим рішенням.

Питання про судові витрати сторонами не ставилося.

Керуючись ст. 29 ЦК України, ст.155,161 СК УКраїни, 11,14 Закону України «Про охорону дитинства», ст 2, 4, 5, 10-13, 76-83, 258,259,263,264,265,268, 273, 352,355,430 Цивільного процесуального кодексу, суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Кремінський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в тому ж порядку і в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: Є.М. Акулов