Справа № 466/5928/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Зими І.Є.

за участю секретаря Вітрук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Львові, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

установив:

20.08.2020р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником та проживає у вищевказаному будинку. Крім неї, в будинку зареєстровані члени сім`ї, а також її племінник ОСОБА_2 . Проте, останній з моменту прописки, а саме з 2016 року фактично в будинку не проживає. В помешканні відсутні його речі, участі в утриманні житла він не бере. Жодних домовленостей або угод між ними про право чи порядок користування будинком не було та не укладалось. Відповідач, на її прохання добровільно знятися з реєстрації, не реагує. Вказана ситуація створює позивачу незручності в користуванні житлом, вона змушена оплачувати зайві комунальні послуги, відтак просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Не подав відзиву на позовну заяву.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

У зв`язку з розглядом справи без участі сторін, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником, зареєстрована та проживає у будинку АДРЕСА_1 , що стверджується копією реєстраційного посвідчення, виданого ЛОДК БТІ 08.07.2002р., серія КММ № 078148 та договором купівлі-продажу житлового будинку від 20.06.2002р., зареєстрованого в реєстрі № 4028.

Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 2529 від 20.07.2020р, виданої ЛКП «Варшавське-407», у вищевказаному будинку, окрім позивача та членів її сім`ї, з 2016 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .

Даний факт також стверджується актом ЛКП «Варшавське-407» від 20.07.2020р., складений за участю сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в якому зазначено, що останній не проживає за вказаною адресою з 2016 року.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 163 ЖК УРСР врегульовано, що У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, що врегульовано ст. 405 ЦК України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, з врахуванням того, що відповідач не проживає у спірному будинку з 2016 року без поважних причин, тому суд приходить до висновку, що позов є підставним, підлягає до задоволення та слід визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом - будинком АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 10, 12, 84, 89, 273, 274, 280-284, 289, 314 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 405 ЦК України, суд , -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , прож: АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя І. Є. Зима