ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/5976/20 Головуючий суддя І інстанції Чайка І. В.
Провадження № 22-ц/818/5650/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про відшкодування шкоди, з них
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Яцина В.Б. (суддя-доповідач),

суддів - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Семикрас О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2020 року, ухвалене у складі головуючого судді Чайка І.В., по цивільній справі №641/5976/20, за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

07 серпня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, в якому просив суд стягнути на свою користь за час прострочення з 16.03.2017 року по 16.05.2019 року нарахованої і несплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 62929,66 грн., інфляційні витрати у розмірі 14 360,40 грн. , та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 4100,18 грн.

Ухвалою суду від 26 серпня 2020 року провадження по вказаній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 09 жовтня 2020 року о 09-30 годині.

До початку розгляду справи позивачем ОСОБА_1 подано заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з його відмовою від позову.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2020 року прийнято заяву позивача про закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою від позову, закрито провадження у справі. У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про стягнення суми витрат на правничу допомогу пов`язаних з розглядом справи-відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду в частині відмови у стягненні на його користь витрат на правничу допомогу і ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з відповідача на його користь 12000,00 грн витрат на правничу допомогу у справі.

Вказав, що на електронну адресу суду ним було направлено заяву про відмову від позову з додатками, на той випадок, якщо засобами «Укрпошти» ще не надійде зазначена його заява, та щоб суд не витрачав час на визначення іншої дати щодо призначення дати судового засідання.

Зазначив, що суду подана ним заява разом з додатками: договір від 10.05.2017 року, додаткова угода 01.08.2020 року, звіт адвоката за договором від 10.05.2017 і додатковою угодою від 01.08.2020 року, за яким розписано детально про надання правової допомоги клієнту.

Вважає, що суд фактично розглянув його заяву до її отримання та отримання доданих не до неї документів на підставі лише її фотокопії, направленої на електронну адресу суду. У оскаржуваній ухвалі не зазначено про те, що у конверті не було виявлено якихось із тих документів, які зазначено, як такі що додаються до вказаної заяви.

У письмовому відзиві голова ПрАТ «ХМСК» Бабенко М.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Вказав, що суд правильно відмовив у задоволенні клопотання про стягнення витрат за надання правової допомоги, оскільки матеріали справи не містять документів на підтвердження доводів позивача. Посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії», у якому зазначено, що відшкодовується лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У даному випадку, з урахуванням змісту доводів та вимог апеляційної скарги, лише щодо відшкодування витрат позивача на правову допомогу.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, за відсутності учасників справи, які належним чином були повідомлені про розгляд справи, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її подальшому розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Закриваючи провадження у справі та відмовляючи у задоволенні клопотання про стягнення суми витрат на правничу допомогу пов`язаних із розглядом справи, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів витрат на правничу допомогу, понесених позивачем ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, в якому просив суд стягнути на свою користь за час прострочення з 16.03.2017 року по 16.05.2019 року нарахованої і несплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 62929,66 грн., інфляційні витрати у розмірі 14 360,40 грн., та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 4100,18 грн.

Ухвалою суду від 26 серпня 2020 року провадження по вказаній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 09 жовтня 2020 року о 09-30 годині.

На електронну адресу суду за вх.№ ЕП-5967/20 Вх. 09 жовтня 2020 року, до початку розгляду справи позивачем ОСОБА_1 подано у двох екземплярах: угоду на представництво інтересів у цивільній справі б/н від 10 травня 2017 року, копію виписки з карткового рахунку ОСОБА_2 , заяву про відмову від позовних вимог, опис вкладення про направлення цієї заяви суду та направлення цих документів відповідачу, (а.с.41-56). Однак додатки:копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копія звіту адвоката, копія додаткової угоди від 01.08.2020 - відсутні.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2020 року прийнято заяву позивача про закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою від позову, закрито провадження у справі. У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про стягнення суми витрат на правничу допомогу пов`язаних з розглядом справи-відмовлено.

У письмовому вигляді направлені документи ОСОБА_3 надійшли до суду 12 жовтня 2020 року згідно з додатками.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 09 листопада 2020 року за вх.№ ЕП 6829 на електронну адресу суду направив наступні документи: додаткова угода до договору від 10 травня 2017 року про доповнення до умов договору від 01 серпня 2020 року, звіт адвоката про надану професійну правничу допомогу за договором від 10.05.2017 року і додатковою угодою від 01.08.2020 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У правовому висновку, викладеному у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, повіданих з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Таким чином, на підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний

вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 при поданні позовної заяви не заявляв про стягнення судових витрат (а.с.1-4).

Згідно до надісланих документів за вх.№ ЕП-5967/20 Вх. 09 жовтня 2020 року, до початку розгляду справи позивачем ОСОБА_1 подано у двох екземплярах: угоду на представництво інтересів у цивільній справі б/н від 10 травня 2017 року, копію виписки з карткового рахунку ОСОБА_2 , заяву про відмову від позовних вимог, опис вкладення про направлення цієї заяви суду та направлення цих документів відповідачу, (а.с.41-56). Однак додатки:копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копія звіту адвоката, копія додаткової угоди від 01.08.2020 - відсутні.

Крім того, матеріали справи не містять жодних відповідних документів на підтвердження оплати позивачем послуг, наданих йому адвокатом, зокрема, квитанцій або платіжних доручень, тому витрати на їх надання не можуть бути стягнуті з відповідача.

Апелянтом всупереч положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України про процесуальний обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, - не надано до суду належних і допустимих доказів на спростовування висновків суду першої інстанції.

Оскаржене судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.