РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Провадження № 2/510/821/20

Справа № 510/852/20

23.12.2020 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

при секретарі Пройка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

встановив:

Позивач звернулася до відповідача з позовом про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 грудня 2001 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу був укладений та зареєстрований у Бесарабській товарній біржі, реєстраційний номер 120 01.

Вказаний договір не був засвідченій нотаріально, проте відповідач за зазначеним договором передала позивачу у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , а позивач сплатила за це відповідачу обумовлену у договорі вартість житлового будинку.

З 13 грудня 2001 року ОСОБА_1 володіє, користується та розпоряджається вищезазначеним житловим будинком, з того часу зазначене нерухоме майно у неї витребувано не було, вимог щодо його повернення не висувалось.

З часом, позивач вирішила зареєструвати в своєму будинку члена своєї родини, однак для проведення цієї реєстрації, на підтвердження обставин, що позивач є власницею будинку, необхідно було надати витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, який вона не змогла надати, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна не було нотаріально посвідчено.

З зазначених підстав позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності.

Позивачу судове засідання не з`явилась, від представника позивача адвоката Златі Д.С. надійшла заява, відповідно до якої він просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 13 грудня 2001 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу був укладений та зареєстрований у Бесарабській товарній біржі, реєстраційний номер 120 01.

Вказаний договір не був засвідченій нотаріально, проте відповідач за зазначеним договором передала позивачу у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , а позивач сплатила за це відповідачу обумовлену у договорі вартість житлового будинку.

З 13 грудня 2001 року ОСОБА_1 володіє, користується та розпоряджається вищезазначеним житловим будинком, з того часу зазначене нерухоме майно у неї витребувано не було, вимог щодо його повернення не висувалось.

З часом, позивач вирішила зареєструвати в своєму будинку члена своєї родини, однак для проведення цієї реєстрації, на підтвердження обставин, що позивач є власницею будинку, необхідно було надати витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, який вона не змогла надати, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна не було нотаріально посвідчено.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії наступних документів: договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13 грудня 2001 року, технічного паспорту житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповіді на запит про припинення державної реєстрації юридичної особи товарної біржи «Бесарабська».

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 р. положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003р., положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності й не мають подовжувального характеру, при розгляді справи необхідно керуватися положеннями ЦК 1963 р.

Відповідно до діючого на час укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна спеціального закону Закону України «Про товарні біржі», а саме ст. 15, не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущенних до обігу на товарній біржі.

Положення Інструкції «Про порядок Державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб» передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу і міни, зареєстровані товарною біржою.

Відповідно до чинного на час укладання зазначеного договору купівлі-продажу ЦК УРСР (1963 року), а саме ст. 227, договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає нотаріальному посвідченню, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги призводить до недійсності договору ( статті 47 цього Кодексу).

Частиною 2 ст. 47 ЦК 1963р. встановлено, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст. 15 ЦК України 2004 р., кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 55 Конституції України, передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 220 ЦК України 2004 р., якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

З наданих суду документів вбачається, що сторони повністю виконали умови договору, ОСОБА_1 правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє житловим будинком АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд знаходить, що відсутність нотаріального посвідчення спірного договору у 2001 році, фактично свідчить про наявність обставин, для вирішення яких застосовуються положення ч.2 ст. 220 чинного ЦК України, а тому задовольняє позов повністю.

В порядку ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за вимоги майнового характеру в розмірі 840 гривень 80 копійок, які не сплачені позивачем при зверненні до суду у зв`язку з звільненням позивача від їх оплати.

На підставі викладеного та керуючись 7, 10, 12, 13, 58, 81, 89, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-289, 352, 354, 355 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за вимоги майнового характеру в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова