Справа № 343/585/20
Провадження № 22-ц/4808/1137/20
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

за участю секретаря Маслей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду в складі судді Керніцького І.І., ухвалене 11 серпня 2020 року в м. Долині Івано-Франківської області, повний текст якого складено 21 серпня 2020 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради», в якому просив: визнати незаконними та скасувати накази про застосування дисциплінарного стягнення №5 від 20 січня 2020 року та №34 від 06 березня 2020 року, наказ про звільнення із займаної посади №110-тр від 10 березня 2020 року, поновити його на посаді водія Е(Ш)МД Вигодського пункту постійного базування Е(Ш)МД Долинської станції Е(Ш)МД КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 березня 2020 року до дня поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 01 жовтня 2019 року працював на посаді водія Е(Ш)МД Вигодського пункту постійного базування Е(Ш)МД Долинської станції Е(Ш)МД КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради». Наказами №5 від 20 січня 2020 року та №34 від 06 березня 2020 року до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани. А наказом №110-тр від 10 березня 2020 року звільнено з посади на підставі пункту третього частини першої статті 40 КЗпП України (систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення). Вважає дії роботодавця щодо застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді оголошення догани та звільнення незаконними, оскільки свої обов`язки виконував належним чином, порушень трудового розпорядку не допускав. До його посадових обов`язків не входить заповнення подорожніх (маршрутних) листів, неналежне оформлення яких стало підставою для застосування дисциплінарних стягнень. Такі листи ведуться та контролюються механіком, а відомості про час виїзду і повернення з виклику вносить лікар. Крім того, застосовуючи до нього дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани відповідач не вказав, який саме пункт посадової інструкції чи іншого нормативно-правового акту він допустив. Посилаючись на зазначені обставини просив задовольнити позов.

Рішенням Долинського районного суду від 11 серпня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач неодноразово порушував свої посадові обов`язки, тому накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани та звільнення проведено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, що він був прийнятий на роботу до КЗ «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», який 04 листопада 2019 року припинив господарську діяльність шляхом реорганізації в КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради». До припинення комунального закладу він не писав заяви про звільнення в порядку переведення. Заява про переведення подана ним 29 січня 2020 року. На підставі цієї заяви його з 01 лютого 2020 року було переведено у Вигодський пункт постійного базування Е(Ш)МД Долинської станції Е(Ш)МД КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради». При цьому будь-якого запису у трудовій книжці про переведення відповідачем не внесено. Відтак станом на 20 січня 2020 року в останнього не було жодних підстав для проведення перевірки дотримання ним трудових обов`язків та винесення наказу №5 про застосування дисциплінарного стягнення.

Окрім того, зі змісту наказів №5 від 20 січня 2020 року та №34 від 06 березня 2020 року вбачається, що підставою оголошення догани послужило нібито порушення ним пункту 2.10. Посадової інструкції водія швидкої медичної допомоги, затвердженої 24 листопада 2016 року головним лікарем КЗ «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». Проте з цією Посадовою інструкцією він був ознайомлений 25 листопада 2019 року, тобто ще до переведення на роботу до відповідача. У період з 01 лютого до 10 березня 2020 року з Посадовою інструкцією водія Е(Ш)МД Вигодського пункту постійного базування Е(Ш)МД його ніхто не ознайомлював і такі докази у матеріалах справи відсутні.

Поза увагою суду залишена і та обставина, що в день заповнення та здачі подорожніх листів будь-яких претензій до нього не поступало. Про відсутність деяких записів на зворотній стороні подорожніх листів, зокрема, «час виїзду», «час повернення», «підпис особи, яка використовувала автомобіль» йому стало відомо з матеріалів, наданих відповідачем суду. При цьому основною інформацією подорожнього листа є дані про кількість спожитого пального, які залежать від пройденої відстані. Така інформація зазначена у подорожніх листах, неналежне оформлення яких стало підставою для оголошення догани. А тому вважає, що КНПне спричинено матеріальної чи іншої шкоди. Отже відсутня одна із ознак, визначених частиною третьою статті 149 КЗпП України, необхідних для обрання та застосування дисциплінарного стягнення.

У зв`язку із незаконністю наказів про оголошення догани, на думку апелянта, правових підстав для його звільнення з роботи на підставі пункту третього частини першої статті 40 КЗпП України у відповідача не було.

Посилаючись на зазначені обставини просив рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а скарга безпідставною. Вказує, що матеріалами справи підтверджується систематичне порушення позивачем своїх трудових обов`язків. При цьому факту вчинених порушень він в судовому засіданні не заперечував.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 доводи скарги підтримали з наведених у ній мотивів .

Представник КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» Павлів В.І. доводів апеляційної скарги не визнав покликаючись на обґрунтованість висновків суду.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції повністю зазначеним вимогам не відповідає.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що наказом КП «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 27 вересня 2019 року ОСОБА_1 з 01 жовтня 2019 року був прийнятий на посаду водія екстреної (швидкої) медичної допомоги Долинського відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги північно-західного окружного відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (а.с.7, 177).

У зв`язку зі зміною організації структури підприємства, створенням у складі деяких структурних підрозділів Центру пункту постійного базування екстреної (швидкої) медичної допомоги, враховуючи бажання працівників, наказом КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» від 31 січня 2020 року №50-тр «Про переведення працівників» позивача з 01 лютого 2020 року переведено із Долинської підстанції Е(Ш)МД Долинської станції Е(Ш) МД у Вигодський пункт постійного базування в межах спеціальності та кваліфікації, обумовленої трудовим договором, з попереднім режимом роботи та умовами оплати праці (а.с.80-84, 85).

Наказом № 110-тр від 10 березня 2020 року у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

За змістом статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

У силу частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Статтею 147-1 КЗпП України передбачено застосування дисциплінарного стягнення органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника.

Згідно зі статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до частин першої та третьої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці тощо.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2020 року завідувачем Долинського відділення Е(Ш)МД ОСОБА_3 складено доповідну записку про те, що під час перевірки подорожніх листів водіїв Вигодського пункту Е(Ш)МД були виявлені систематичні порушення при їх заповнені водієм ОСОБА_1 , а саме: в подорожніх листах №2831 від 20 грудня 2019 року, №2851 від 23 грудня 2019 року, № 27 від 04 січня 2020 року, № 71 від 09 січня 2020 року, №103 від 13 січня 2020 року не заповнено та не відмічено усіх відповідних граф (а.с.30).

20 січня 2020 року позивач надав пояснення щодо цих порушень, зазначивши, що завідувач відділення зобов`язав водіїв заповнювати маршрутні листи олівцем з метою можливості виправлення показників спідометра та розрахунку палива. З врахуванням чого він неналежним чином веде первинну документацію (а.с.39).

На підставі вказаної доповідної записки в.о. директором КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» 20 січня 2020 року винесено наказ №5, яким йому оголошено догану (а.с.75).

06 березня 2020 року наказом №34 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » позивачу повторно оголошено догану за неналежне виконання функціональних обов`язків. За змістом наказу працівником порушено п.2.10. посадової інструкції водія. Зокрема, в подорожніх листах службового автомобіля № 295 від 06 лютого 2020 року, №411 від 21 лютого 2020 року, № 475 від 29 лютого 2020 року не заповнено та не відмічено відповідні графи. Порушення виявлені 04 березня 2020 року під час перевірки подорожніх листів. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення слугувала доповідна записка завідувача Долинською станцією Е(Ш)МД ОСОБА_3 , пояснювальна записка ОСОБА_1 , копії подорожних листів та посадової інструкції (а.с.74, 164-165).

Відповідно до Посадової інструкції водія швидкої медичної допомоги, затвердженої головним лікарем КЗ «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», у своїй діяльності водій керується чинним законодавством України, рішеннями та розпорядженнями органів місцевої та виконавчої влади, директивними документами Міністерства охорони здоров`я України, місцевих органів управління охорони здоров`я і головного лікаря КЗ «ІФОЦІЕД та МК», правилами дорожнього руху, інструкціями з охорони праці, пожежної безпеки, положенням про водія бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги та цією посадовою інструкцією.

Згідно з п.2.10. посадової інструкції до завдань та обов`язків водія входить ведення встановленої обліково-звітної документації та подача після кожного виконаного маршруту виїзду шляхового листка керівнику бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги для підпису (а.с.25-27).

З цією посадовою інструкцією ОСОБА_1 ознайомлений 25 листопада 2019 року, про що свідчить його підпис (а.с.28 зворот).

Оскільки позивач неналежно виконував свої посадові обов`язки, визначені інструкцією водія швидкої медичної допомоги, колегія суддів вважає, що накази відповідача про накладення на нього дисциплінарних стягнень у виді доган прийняті з дотриманням вимог статей 147-149 КЗпП України, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання їх незаконними та скасування.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень норм трудового законодавства при його переведенні з КП «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» та відсутність у відповідача підстав для проведення перевірки дотримання ним трудових обов`язків не заслуговують на увагу. Після припинення (реорганізації) КП «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_1 продовжував працювати у відповідача на посаді водія Е(Ш)МД, виконував свою роботу та отримував заробітну плату, а отже погодився із таким переведенням.

Крім того, згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Неспроможними є і посилання апелянта на те, що подорожні листи ним були заповнені належним чином та в повному обсязі, оскільки такі спростовуються змістом подорожних листів, за неналежне заповнення яких ОСОБА_1 було оголошено догану, поясненнями наданими ним до застосування дисциплінарного стягнення. Також вони суперечать його твердженням у позовній заяві щодо відсутності обов`язку взагалі на внесення такої інформації та покладення відповідних обов`язків на механіка.

Крім того, перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо обов`язку ведення подорожніх листів завідувачем Долинською станцією Е(Ш)МД ОСОБА_3 судом досліджено Посадову інструкцію завідувача окружного відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, в якій відсутні посадові обов`язки ОСОБА_3 щодо ведення обліково-звітної документації (подорожніх листів). Натомість до його завдань та обов`язків входить організація контролю за своєчасністю та якістю надання персоналом відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, за виконання покладених на них завдань та функцій, наказів, правил внутрішнього трудового розпорядку, техніки безпеки та проти пожежної безпеки, санітарно-гігієнічного та протиепідемічного режимів, вимог правил етики та деонтології, бережного ставлення та правильного збереження і використання матеріально-технічної бази, техніки, апаратури, майна, санітарного автотранспорту, медикаментів, перев`язочного матеріалу, виробів медичного призначення та інших матеріальних цінностей тощо.

Пунктом 3 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пунктом 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 9901/743/18 (провадження № 11-914заі19) вказала, що працівник може бути звільнений за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України лише в разі порушення трудової дисципліни чи невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, які були допущені працівником після того, як до нього було застосовано дисциплінарне чи громадське стягнення (яке не скасоване та не втратило юридичної сили за давністю).

Встановлено, що 10 березня 2020 року завідувач Долинської станції Е(Ш)МД ОСОБА_3 у доповідній записці проінформував директора КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» про те, що позивач систематично порушує посадову інструкцію, а саме відмовляється вести у встановленій формі звітно-облікову документацію. Доповідні з даного приводу неодноразово подавались на розгляд адміністрації і на даного водія накладались дисциплінарні стягнення. Також працівник створює напружену робочу атмосферу на робочому місці, так як постійно обмовляє працівників та безпідставно звинувачує їх у неправомірних діях. З цього приводу працівниками Вигодського ППБ було оформлено відповідне звернення. Тому просив вжити всіх належних заходів для попередження порушень в подальшому (а.с.29, 178).

Згідно із наказом КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» від 10 березня 2020 року № 110-тр ОСОБА_1 , звільнено з роботи у зв`язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с.163).

Як з`ясовано в засіданні апеляційного суду наказ про звільнення видано на підставі наказу про застосування дисциплінарного стягнення від 20 січня 2020 року №5, наказу про застосування дисциплінарного стягнення від 06 березня 2020 року №34, доповідної записки завідувача Долинської станції Е(Ш)МД ОСОБА_3 від 10 березня 2020 року, пояснення ОСОБА_1 від 10 березня 2020 року, листа голови профспілкового комітету КНП «ОКЦЕМД та МК ІФ ОР» від 10 березня 2020 року №17-03/20, протоколу засідання комісії по зверненню працівників Вигодського ППБ Е(Ш)МД Долинської підстанції Е(Ш)МД від 10 березня 2020 року №2.

Разом з тим ні у доповідній записці, ні в оскаржуваному наказі про звільнення не зазначено який новий проступок (порушення посадових обов`язків) вчинив позивач після застосування до нього попередніх дисциплінарних стягнень, що стало підставою для його звільнення.

Отже, відповідачем було звільнено ОСОБА_1 фактично за порушення обов`язків, покладених на нього трудовим договором, за які до нього вже застосовано дисциплінарні стягнення у виді догани. Що відповідно суперечить положенням статті 147 КЗпП та умовам, передбаченим у пункті 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України для звільнення працівника.

При цьому посилання в наказі щодо створення ним напруженої атмосфери на робочому місці, обмови працівників Вигодського ППБ та безпідставне звинувачення у неправомірних діях, звернення їх з цього приводу не може вважатися порушенням трудової дисципліни, і отже підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що наказ про звільнення позивача з роботи винесений з порушенням чинного законодавства. З огляду на що його необхідно поновити на посаді водія Е(Ш) МД першого класу Вигодського пункту постійного базування Е(Ш)МД Долинської станції Е(Ш)МД Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради».

Частиною другою статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, вказана норма матеріального права визначає обов`язок суду прийняти рішення про виплату працівникові, який поновлюється судом на роботі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається згідно статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 звільнений з роботи 10 березня 2020 року, час вимушеного прогулу належить обраховувати починаючи з 11 березня 2020 року по день ухвалення рішення суду про поновлення його на роботі 21 грудня 2020 року. Отже, час вимушеного прогулу становить 286 календарних днів.

Згідно із довідкою від 07 серпня 2020 року №69 (а.с.93) у січні та лютому 2020 року позивачу нараховано відповідно 6 172,99 грн та 4 755,81 грн заробітної плати. Таким чином, його середньоденна заробітна плата становить 182,15 грн (6 172,99 +4 755,81 = 10 928,80 : 60 (кількість календарних днів за вказані місяці)).

Таким чином сума втраченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 52 094,80 грн (182,15 грн х 286 днів), яка і підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 . Вказана сума визначена без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

За змістом статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого суду постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його необхідно скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Статтею 382 ЦПК України передбачено, що в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 сплачено 840,80 грн судового збору за подання позовної заяви (а.с.12) та 3 783,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.126,140). При цьому судовий збір за дві вимоги немайнового характеру (визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення догани) при поданні позову ним сплачено не було.

За таких обставин, враховуючи категорію справи, часткове задоволення позовних вимог та вимог апеляційної скарги, з КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» на користь держави та ОСОБА_4 необхідно стягнути по 840,80 грн судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та по 1 261,80 грн судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. З позивача підлягає стягненню 1681,60 грн недоплаченого судового збору за подання позовної заяви.

В силу пунктів другого, четвертого частини першої статті 430 ЦПК України та частини п`ятої статті 235 КЗпП України рішення в частині поновлення на роботі та в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за один місяць вимушеного прогулу необхідно допустити до негайного виконання.

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду від 11 серпня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» №110-тр від 10 березня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі пункту третього частини першої статті 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 з 11 березня 2020 року на посаді водія Е(Ш) МД першого класуВигодського пункту постійного базування Е(Ш)МД Долинської станції Е(Ш)МД Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради».

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» (місце знаходження: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Софіївка,39, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38554360) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 52 094,90 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням всіх обов`язкових платежів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судове рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 5 464,50 грн допустити до негайного виконання.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» (місце знаходження: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Софіївка,39, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38554360) на користь держави 840,80 грн судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» (місце знаходження: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Софіївка,39, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38554360) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 840,80 грн судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави 1 681,60 грн недоплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» (місце знаходження: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Софіївка,39, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38554360) на користь держави 1 261,80 грн судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» (місце знаходження: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Софіївка,39, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 38554360) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 1 261,80 грн судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 28 грудня 2020 року