КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 752/26233/19

провадження №22-ц/824/8853/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року /суддя Мазур Ю.Ю./

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арбімаркет», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелковий Денис Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №593, вчиненого 19.09.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» суми заборгованості у розмірі 28560,43 грн за договором про відкриття карткового рахунку та надання і використання зарплатної платіжної картки № 006-W/056644 від 05.01.2012. /а.с. 12-17 контрольного провадження/

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року у задоволенні заяви відмовлено. /а.с. 35-37/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, вжити заходів забезпечення позову, доповнивши також вимоги заяви забороною приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Ляпіну Д.В. вчиняти будь-які дії в межах виконавчого провадження ВП №60734364.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що достатньою причиною, у зв`язку з якою існує необхідність забезпечення позову, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду. Зазначав, що предметом спору у даній справі є вимога про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса. Невжиття заходів зупинення стягнення може значно утруднити виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог. Наголошував, що незважаючи на встановлений карантин, приватний виконавець продовжує вчиняти заходи по виконанню виконавчого напису нотаріуса, 16.12.2019 р. накладено арешт на майно боржника. Вказував, що заборона приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Ляпіну Д.В. вчиняти будь-які дії в межах виконавчого провадження ВП №60734364 належним чином захистить його права на час судового розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, представник апелянта звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що в лютому 2020 р. на адресу суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 593, вчинений 19.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» суми заборгованості у розмірі 28560,43 грн за договором про відкриття карткового рахунку та надання і використання зарплатної платіжної картки № НОМЕР_1 від 05.01.2012.

Свою заяву представник позивача обґрунтовує тим, що 19.09.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. було вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за № 593, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» суми заборгованості у розмірі 28560,43 грн за договором про відкриття карткового рахунку та надання і використання зарплатної платіжної картки № 006-W/056644 від 05.01.2012 р. Представник позивача зазначає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що у позивача відсутня заборгованість перед ПрАТ «Фінанси та Кредит», так як поточний рахунок ОСОБА_1 було відкрито для обслуговування зарплатного проекту та отримання ОСОБА_1 заробітної плати. Жодних вимог від ПрАТ «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Арбімаркет» позивачем отримано не було. Крім того, договір про відкриття карткового рахунку та надання і використання зарплатної платіжної картки № 006-W/056644 від 05.01.2012 було укладено на строк існування трудових відносин між позивачем та ТОВ «НВП «Локомотив». Разом з цим, трудовий договір було припинено 31.03.2015. Тобто, виконавчий напис було вчинено з порушенням норм права, які регулюють порядок та підстави для вчинення виконавчого напису. Як зазначає представник позивача, невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у вказаній справі, оскільки ймовірні труднощі щодо поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 3 ст. 150 ЦПК України, про те, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Встановивши, що представником позивача не наведено будь-яких підстав необхідності забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса та не наведено обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав позивача в подальшому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги, про те, що достатньою причиною, у зв`язку з якою існує необхідність забезпечення позову, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на таке.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 149 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову, як і доводи апеляційної скарги, не містять обґрунтованих підстав існування загрози невиконання судового рішення, як і не містять посилання на доводи, які повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами у відповідності до положень ЦПК України.

Окрім того, суд апеляційної інстанції не виходить за межі вимог, що розглядались судом першої інстанції, оскільки вимога щодо заборони приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Ляпіну Д.В. вчиняти будь-які дії в межах виконавчого провадження ВП №60734364, не була предметом такого розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: