Провадження №2/521/883/20
04 лютого 2020 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю. В.,
за участю секретаря Манюка Д. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позов обґрунтований наступними обставинами. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що з січня 2005 року по вересень 2009 року ОСОБА_2 орендував у неї кімнату в зазначеній квартирі, та на момент проживання, зі згоди позивача, був у ній зареєстрований. Проте, після зміни місця проживання, відповідач самостійно не здійснив зняття з реєстраційного обліку. У зв`язку із тим, що відповідач не бере участі в утриманні квартири, не надає грошових коштів на сплату комунальних платежів, а факт його реєстрації створює позивачу перешкоди в користуванні власністю, позивач вимушена звернутись до суду з вищевказаним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати в її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухваленні судом заочного рішення.
Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позов до суду не надав, в судове засідання не з`являвся, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розгляд справи проводити у її відсутність.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради від 07 грудня 2004 року (а.с. 8).
Із довідки виписки із домової книги про склад сім`ї та реєстрацію вбачається, що у вказаній квартирі зареєстровано відповідача ОСОБА_2 (а.с. 16).
Згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області вбачається, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 18).
Із актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 27 вересня 2019 року та 30 вересня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 на момент відвідування комісії в складі начальника участка «КП ЖКС «Хмельницький» та майстрів участка № 3, у квартирі АДРЕСА_1 був відсутній (а.с. 14-15).
Факт не проживання відповідача у вказаній квартирі також підтверджується заявою сусідів ОСОБА_1 : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 10).
ОСОБА_2 набув право користування квартирою з моменту реєстрації місця проживання 23 лютого 2005 року.
Реєстрація відповідача в квартирі, яка належить позивачу та третій особі на праві власності, істотно порушує право позивача володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою.
Суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 , будучи зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає за зазначеною адресою, що надає позивачу право звертатися до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування вказаною квартирою.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із припиненням права користуванням чужим майном, а тому регулюються Главою 32 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Ч. 1 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового засідання.
Задовольняючи позов про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, суд зауважує на тому, що зняття з реєстрації місця проживання, в силу ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» проводиться відповідними органами реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання є дискреційними повноваженнями відповідних органів реєстрації, а рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є безумовною підставою для цих органів щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 401, 406 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 142, 200, 206, 258-259, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 за участю третьої особи: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2020 року.

Суддя: Ю.В. Тополева