22-ц/804/1055/20
265/5438/18

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 265/5438/18

Номер провадження 22-ц/804/1055/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Сидельнікова А.В.

сторони :

позивач - Головне управління Національної поліції в Донецькій області

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області Лапшенкова Ярослава Володимировича на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2019 року, у складі судді Вайновського А.М., дата складення повного судового рішення 02 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року Головне управління Національної поліції в Донецькій області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог Головне управління Національної поліції в Донецькій області зазначило, що 26 жовтня 2016 року о 08-05 годині в Лівобережному районі міста Маріуполя на вулиці Єдності, 68/7 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено службовий автомобіль ВАЗ-2107, д/н НОМЕР_1 . Постановою суду від 07 листопада 2016 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано відповідача ОСОБА_1 Вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу, складає 22767,59 гривень, яку просили стягнути з відповідача.

В якості відповідача до справи залучено Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» (далі ПрАТ «СТ «Іллічівське»).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2019 року позовні вимоги Головного управління Національної поліції в Донецькій області до ПрАТ «СТ «Іллічівське», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СТ «Іллічівське» на користь Головного управління Національної поліції в Донецькій області майнову шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 22257 гривень 59 копійок, а також витрати з оплати судового збору у розмірі 1722 гривень 53 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Донецькій області у відшкодування майнової шкод 510 гривень 00 копійок, а також витрати з оплати судового збору в розмірі 39 гривень 47 копійок.

Не погодившись з зазначеним рішенням Головне управління Національної поліції в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просять змінити рішення суду і визначити відшкодування майнової шкоди з ОСОБА_1 у розмірі 22767,59 грн та відповідну суму судових витрат, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Представник позивача посилається на те, що ПрАТ «СТ «Іллічівське» припинило свою діяльність, а тому порушене право Головного управління Національної поліції в Донецькій області не може бути захищено у спосіб, визначений судом першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить судове рішення залишити без змін, посилаючись на те, що висновки суду відповідають нормам права та правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, які є обов`язковими для застосування судами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 , який підтримав скаргу, заперечення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2016 року о 08-05 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем MAZDA 626, д/н НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Єдності в м.Маріуполі в районі будинку № 68/7, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку та, не обравши безпечної дистанції, зіткнувся з автомобілем ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_3 , належним Головному управлінню Національної поліції в Донецькій області, та автомобілем Renault Kangoo, д/н НОМЕР_4 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 листопада 2016 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0825096 від 24 серпня 2016 року ПрАТ «СТ «Іллічівське» застраховано цивільно-правову відповідальність водіїв забезпеченого транспортного засобу автомобіля Mazda 626, д/н НОМЕР_2 , перед третіми особами на випадок ДТП, терміном до 23 серпня 2017 року. Ліміти відповідальності на одного потерпілого складають: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200000,00 грн; за шкоду, заподіяну майну 100000,00 грн. Розмір франшизи 510,00 грн.

Як вбачається зі звіту № 1/18-26Д від 12 березня 2018 року про оцінку шкоди, спричиненої внаслідок ДТП власникові транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_3 , вартість матеріального збитку, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 26 жовтня 2016 року, на дату оцінки складає 22767,59 грн.

Задовольняючи позовні вимоги Головного управління Національної поліції в Донецькій області та ухвалюючи рішення про відшкодування шкоди позивачу за рахунок ПрАТ «СТ «Іллічівське» в розмірі 22257,59 грн, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки цивільно-правова відповідальність власника винного у ДТП автомобіля ОСОБА_1 була застрахована, то у даних правовідносинах діють норми спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відповідальність самого водія ОСОБА_1 обмежена можливістю відшкодування потерпілій особі шкоди в розмірі невиплаченої за умовами договору страхування франшизи в розмірі 510 грн. та відповідної частини понесених судових витрат по оплаті судового збору.

З висновками суду не можна не погодитися.

Згідно із ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається зі справи, дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 26 жовтня 2016 року о 08-05 годині сталася з участю водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем MAZDA 626, д/н НОМЕР_2 .

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0825096 від 24 серпня 2016 року ОСОБА_1 застрахував свою відповідальність перед третіми особами в ПрАТ «СТ «Іллічівське». Забезпеченим страховкою транспортним засобом зазначено автомобіль MAZDA 626, д/н НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків,

страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником, зокрема, відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування (частини перша і друга статті 985 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону № 1961-IV встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За умовами полісу від 24 серпня 2016 року страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіну життю і здоров`ю визначено 200 000 грн, за шкоду заподіну майну 100 000 грн, розмір франшизи встановлено 510 грн.

Оскільки за звітом № 1/18-26Д від 12 березня 2018 року про оцінку шкоди, спричиненої внаслідок ДТП власникові транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_3 , вартість матеріального збитку, завданого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 26 жовтня 2016 року, на дату оцінки складає 22767,59 грн, що не виходить за рамки страхової суми (ліміту), передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24 серпня 2016 року, рішення суду першої інстанції про майнову відповідальність ПрАТ «СТ «Іллічівське» є парвильним.

Таким чином, колегія вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Головного управління Національної поліції в Донецькій області шляхом стягнення в рахунок відшкодування майнової шкоди з ПрАТ«СТ «Іллічівське» - 22257,59 грн, а з винної особи ОСОБА_1 у відшкодування шкоди 510 грн, що становить розмір франшизи, яка страховиком не відшкодовується.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Не погоджуючись з рішенням Головне управління Національної поліції в Донецькій області посилається на те, що вимоги про відшкодування майнової шкоди до ПрАТ«СТ «Іллічівське» управління не пред`являло, страхове товариство не було визнано відповідачем у справі і позивач вважає, що зобов`язання по відшкодуванню майнової шкоди повинні бути покладені на винну особу ОСОБА_1 , оскільки страхове товариство фактично припинило свою діяльність, хоча і не виключено з реєстру юридичних осіб та не визнано банкрутом.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як свідчать матеріали справи, питання щодо визнання ПрАТ«СТ «Іллічівське» відповідачем у справі не було оформлено відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, однак, рішення суду ухвалено з зазначенням про те, що страхове товариство є відповідачем, який за спеціальним законом - Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виступає зобов`язаним відповідати за заподіяну позивачу шкоду в межах ліміту своєї відповідальності, що у справі не перебільшений, оскільки шкода заподіяна в розмірі 22767,59 грн.

Зважаючи на те, що порушення норм процесуального права не призвело до ухвалення незаконного рішення, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області Лапшенкова Я.В., скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відшкодування шкоди за рахунок ОСОБА_1 .

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При перегляді справи за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Донецькій області апеляційний суд враховує постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року справа № 201/12877/16 провадження № 14-502 цс 19 та Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року справа № 465/1551/17 провадження № 61-30598 св 18 та від 30 жовтня 2019 року справа № 200/4309/14-ц провадження № 61-23763св18.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Головного управління Національної поліції в Донецькій області Лапшенкова Ярослава Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 12 березня 2020 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А. Зайцева

Т.Б. Ткаченко