Справа №536/1117/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Альошкіної О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за клопотанням про визнання та надання дозволу на виконання на території України вироку Луховицького районного суду Московської області від 10.08.2016 в частині стягнення коштів з ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року до суду надійшло клопотання від Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання та надання дозволу на виконання на території України вироку Луховицького районного суду Московської області від 10.08.2016 в частині стягнення коштів з ОСОБА_1 , засудженого 10.08.2016 за п. «в» ч.3 ст.158 КК РФ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 447282 російських рублів.

На неодноразові виклики до суду за адресом місця реєстрації ОСОБА_1 не з`явився, тому розгляд клопотання проведено без його участі, що відповідно до ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає судовому розгляду.

Прокурор та представник Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином., що не перешкоджає відповідно до положень ч.5 ст.539 КПК України судовому розгляду справи.

Дослідивши клопотання та письмові матеріали, додані до клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний, виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Положеннями ч. 8 зазначеної статті передбачено, що вирішення питання про визнання та виконання вироку суду іноземної держави у частині цивільного позову вирішується в порядку передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Частиною 1 статті 603 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави розглядається протягом одного місяця з дня його отримання судом першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місце проживання чи останнє відоме місце проживання засудженої особи, або місце перебування майна такої особи, а в разі їх відсутності місце знаходження Міністерства юстиції України.

При цьому, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 610 КПК України при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

Згідно зі ст. ст. 462, 463 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Статтею 464 ЦПК України передбачено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Частинами 1, 2 ст. 468 ЦПК України визначено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, зокрема, якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні.

На разі, двосторонніх міжнародних договорів, укладених між Україною та РФ, якими б регулювалося питання виконання рішень судів у кримінальних справах про відшкодування збитку немає.

Водночас, обидві держави є учасниками Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року.

Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 1993 року (далі Мінська Конвенція), ратифіковано Законом України №240/94-ВР від 10.11.1994 року «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах».

Так само, РФ ратифіковано вказаний міжнародний договір Федеральним законом Російської Федерації від 04.08.1994 року №16-ФЗ «О ратификации Конвенции о правовой помощи и правовых отношениях по гражданским, семейным и уголовным делам».

Згідно ст. 51 Мінської конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку.

Статтями 54, 55 Мінської конвенції визначено, що клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

У визнанні та у видачі дозволу на примусове виконання може бути відмовлено зокрема, у випадках, якщо минув термін давності примусового виконання, передбачений законодавством Договірної Сторони, суд якої виконує доручення.

З матеріалів клопотання вбачається, що вироком Луховицького районного суду Московської області від 10.08.2016 задоволено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шкоди в сумі 447 282 російських рублів. Вирок набрав законної сили 27.09.2016 та підлягає виконанню в частині цивільного позову.

Згідно довідки, що міститься в матеріалах клопотання, вирок Луховицького районного суду Московської області від 10.08.2016 по справі № 1-104/2016 відносно ОСОБА_1 засудженого за п. «в» ч.3 ст.158 КК РФ, набрав законної сили 27.09.2016, на території Російської Федерації не виконувався.

Виходячи з матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, приймав участь в судовому засіданні, та тобто йому було достеменно відомо про наявність цивільного позову.

Враховуючи, що вирок іноземного суду набрав законної сили, відсутні порушення правил підсудності розгляду клопотання, підстав передбачених ст. 55 Мінської Конвенції та ст. 468 ЦПК України для відмови у задоволенні клопотання не встановлено, суд вважає за можливе надати дозвіл на примусове виконання на території України вироку Луховицького районного суду Московської області від 10.08.2016 в частині стягнення шкоди відносно громадянина України ОСОБА_1 .

Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 08.12.2020 10 російських рублів дорівнює 3,823 гривень. Таким чином, сума, яку належить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 становить 447282 (чотириста сорок сім тисяч двісті вісімдесят два) російських рублів, що складає 170 995 (сто сімдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривнів 91 коп.

Крім того, згідно п 5.6. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27.06.2008 року, ухвала за результатами розгляду іноземного клопотання складається українською мовою. Однак у випадках, передбачених міжнародним договором України, суд України складає ухвалу мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України, або додає до неї завірений відповідно до законодавства України переклад на таку мову.

Згідно ст. 17 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року у відношеннях один з одним при виконанні цієї Конвенції установи юстиції Договірних Сторін користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою.

Керуючись ст. ст. 51, 54, 55 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ст. ст. 602, 603, 610 КПК України, ст. ст. 462-464, 467, 468 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України вироку Луховицького районного суду Московської області від 10 серпня 2016 року у відношенні ОСОБА_1 засудженого за п. «в» ч.3 ст.158 КК РФ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 447282 російських рублів задовольнити.

Надати дозвіл на виконання на території України вироку Луховицького районного суду Московської області від 10 серпня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 447282 (чотириста сорок сім тисяч двісті вісімдесят два) російських рублів.

Визначити, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню шкода в розмірі 447282 (чотириста сорок сім тисяч двісті вісімдесят два) російських рублів, що за курсом НБУ станом на 08.12.2020 становить 170 995 (сто сімдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривнів 91 коп.

Ухвалу може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом семи днів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяС. М. Клименко