Справа № 349/613/20
Провадження № 22-ц/4808/993/20
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.

з участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суд від 16 червня 2020 року, у складі судді Рибія М.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області та Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ОСОБА_1 пред`явила позов до Лучинецької сільської ради, Рогатинської районної державної адміністрації про визнання за нею права власності на земельну ділянкою площею 1,0300 га на території Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір - ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , однак не оформила свої спадкові права. ОСОБА_2 який працював в колгоспі ім. Щорса в с. Лучинці, мав право на земельну частку (пай), однак з невідомих причин не був включений в список членів селянської спілки «Вільна Україна» (реорганізований колгосп ім. Щорса в с. Лучинці), що мають право на земельну частку (пай).

Позивач, посилаючись на те, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у видачі їй свідоцтва про право власності на земельну ділянку нотаріусом відмовлено, просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку (пай) площею 1,0300 га на території Лучинецької сільської ради, на яку мав право її батько ОСОБА_2 ..

Рішенням Рогатинського районного суду від 16 червня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що право на земельну часку (пай) мають всі члени колгоспу і підстави такого права передбачені ст. 25 ЗК України. ОСОБА_2 , як колгоспник та працівник сільськогосподарського підприємства, установи та організації мав гарантоване право одержати свою земельну ділянку (пай), виділену в натурі (на місцевості) на території Лучинецької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Спадкодавець був членом колгоспу та мав право на землю, це підтверджується тим що ОСОБА_2 видано майновий сертифікат на частку в майні колгоспу, який видається лише членам (пайовикам) колгоспу.

Відсутність ОСОБА_2 в Списку можна пояснити тим, що особа, яка складала даний список, забула його вписати через те, що на момент його складання ОСОБА_2 був вже тривалий час на пенсії.

Вважає, що ОСОБА_2 не включили до списку помилково, і цим порушили його право на земельну ділянку (пай), яке перейшло до позивачки.

Просить скасувати рішення суду та прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянтки ОСОБА_1 ОСОБА_4 підтримав апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник Лучинецької сільської ради у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги. колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що ОСОБА_2 за життя не був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додавався до державного акта на право колективної власності на землю, він не набув права на земельну частку (пай) в селянській спілці «Лучинці», тому ОСОБА_1 не успадкувала право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Лучинці».

З таким висновком суду погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2004 року являється спадкоємцем майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкове майно складається з 2/6 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться у АДРЕСА_1 . З яких: 1/6 частини житлового будинку належала ОСОБА_3 , а 1/6 частина належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_3 , яка фактично прийняла спадок, але юридично не оформила своїх спадкових прав (а.с.9).

Постановою державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори від 05 травня 2020 року № 302/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 на земельну частку (пай), у зв`язку з ненаданням нею документа, що підтверджують право власності ОСОБА_2 на це нерухоме майно ( а.с. 14).

Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_2 працював в колгоспі імені Щорса в селі Лучинці Рогатинського району. Також йому видано книжку пайовика № НОМЕР_2 , в якій проведено записи щодо пайового фонду (а.с. 10,11).

Згідно даних архівного відділу Рогатинської районної державної адміністрації від 08.04.2020 № Г-44/01-18 на запит ОСОБА_1 - в рішенні сесії Лучинецької сільської ради від 31.12.1995 року «Про затвердження списку членів с/спілки ім. Івана Франка, що мають право на часку (пай) землі та списку працівників соціальної сфери на одержання частки (паю) землі с. Обельниця ОСОБА_2 не значиться (а.с.12).

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Лучинецької сільської ради від 30 квітня 2020 року № 222, ОСОБА_2 відсутній в списках про розпаювання земель колективної власності на земельну частку (пай) на території Лучинецької сільської ради. Право власності не набував (а.с. 13).

Згідно довідки № 158/3-08, виданої відділом Держгеокадастру в Рогатинському районі 03 червня 2020 року, ОСОБА_2 не набув право на середню земельну частку (пай) в селянській спілці «Вільна Україна» с. Лучинці (а.с. 29)

В списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства - додатку до Державного акта на право колективної власності на землю серія ІІ-ІФ № 000079, виданого 29.09.1999 року селянській спілці «Лучинці» с. Лучинці - ОСОБА_2 не значиться.

Пунктами 1, 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку(пай) основними документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЗК України в редакції від 22 червня 1993 року Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України в редакції від 22 червня 1993 року, та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Такі правові висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 06 квітня 2020року у справі №634/1184/16-ц.

Оскільки ОСОБА_2 за життя не був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додавався до державного акта на право колективної власності на землю, він не набув права на земельну частку (пай) в селянській спілці «Лучинці». ОСОБА_3 свої права на земельну частку (пай) після смерті чоловіка ОСОБА_2 з 1996 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 не заявляла, жодних дій на отримання земельного паю після смерті чоловіка не вчиняла.

Таким чином, за життя за спадкодавцем ОСОБА_3 не було визнано права на земельну частку (пай) в селянській спілці, в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , у зв`язку з чим на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , спірна земельна частка (пай) не входила до спадкового майна.

Установивши, що право, яке просить визнати за нею позивачка у порядку спадкування, її батько ОСОБА_2 як спадкодавець за життя не набув, такого права також і не набула мати позивачки ОСОБА_3 , спадкоємцем якої вона є, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу, відповідно до положень ст. 375 ЦПК України слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-383, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суд від 16 червня 2020 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2020 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин