02 листопада 2020 року с.м.т.Шевченкове
Шевченківський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретар судових засідань - Сергієнко В.С.
номер справи: №637/679/20 (2/637/210/20)
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
Відповідач - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т.Шевченкове Харківської області, цивільну справу №637/679/20 (2/637/210/20) про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визначення місця проживання малолітніх дітей, -
Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
23 липня 2020 року позивач звернулася до Шевченківського районного суд Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 21 вересня 2013 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 671 та визначення місця проживання малолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сім`я у них не склалася. Останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, він не бажає підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побут сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімейне життя та ведення спільного господарства з відповідачем припинені. З січня 2020 року вони з відповідачем разом не проживають, між ними припинені будь-які сімейні та шлюбні відносини. Її рішення про припинення шлюбних відносин та проживання з відповідачем однією сім`єю є зваженим та остаточним. Вона виїхала з дітьми від відповідача та проживає окремо за іншою адресою. Подальше збереження шлюбу між ними неможливе.
Відповідач у судові засідання не з`являвся, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації (а.с.16). Відповідач відзиву проти позову не надав. Судові виклики повернено до суду у зв`язку з тим, що ( інші причини, що не дали змоги вручити письмове повідомлення) адресат за зазначеною адресою не проживає.
З довідки відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Чернівецькій області від 13 серпня 2020 року ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.11 ч.9 ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України відповідач місце якого невідомо викликається до суду через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. (повідомлення про розгляд справи виданий на веб сайті http:court.gov.ua від 19 жовтня 2020 року ).
За таких обставин особа вважається повідомленою про розгляд справи належним чином.
Позивач в судове засідання не з`явилася надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України.
Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільно-процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.
14 серпня 2020 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 5 жовтня 2020 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги.
Позивач в судове засідання не з`явилася надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, шляхом винесення заочного рішення.
В судові засідання відповідач не з`являлась, про час і місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином , через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, (повідомлення про розгляд справи виданий на веб сайті http:court.gov.ua від 19 жовтня 2020 року). За таких обставин особа вважається повідомленою про розгляд справи належним чином.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підставах.
Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до свідоцтва (серія НОМЕР_1 видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції від 21 вересня 2013 року) 21 вересня 2013 року між сторонами укладено шлюб.
Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено , що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Сумісне життя сторін не склалось, через різні погляди на життя, відсутність взаємного порозуміння, поваги, різність характерів, що призвело до припинення шлюбних відносин.
Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини.
Згідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено , що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Таким чином суд вважає, що сім`я сторін розпалась, та поновити її на теперішній час не має можливості.
Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції від 06 червня 2014 року); доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції від 06 червня 2014 року) (а.с.9,10).
З акту обстеження виконавчого комітету Шевченківської селищної ради Харківської області від03 липня 2020 року вбачається, що гр.. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом зі своїми малолітніми дітьми: сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; донькою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично тривалий час, з квітня 2020 року, проживають в АДРЕСА_2 у своїх батьків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7
Згідно вимог ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
В силу ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина (діти), спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.
З довідки довідки відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця прожив відповідач зареєстрований в та проживає окремо від позивача. Судом враховано, що мати дитини має належні матеріально - побутові умови, має можливість утримувати дитину.
Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню, оскільки це відповідає інтересам дітей, позивач має можливість створити дітям належні умови для виховання та розвитку.
За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини
Враховуючи викладене ,на підставі положень статті 160 Сімейного кодексу України ,суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити спільних дітей сторін, проживати разом з позивачем.
Судові витрати.
Згідно п.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Позивачем при подачі позову було сплачено 840.80 грн. судового збору, коли мала сплатити 1681.60 грн.
Враховуючи, вимоги ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, справедливим розподілити витрати ж сторонами порівну.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 197, 223, 274, 141-1423, 247, 259-268, 280-282 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст., 56, 105, 110, 112, 114, 115, 161 Сімейного Кодексу України суд, статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» , статтей 18 , 27 Конвенції Про права дитини, суд -
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований, 21 вересня 2013 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 671 - розірвати.
Визначити місце проживання малолітніх дітей: : сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в Грузії
м. Самтредія, зареєстрованого АДРЕСА_1 , інд. код невідомий, місце роботи невідомо 840.80 грн. судового збору в дохід держави.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , інд. код НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
СУДДЯ