Номер провадження: 22-ц/813/30/20
Головуючий у першій інстанції Жуган Л.В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

переглянувши справу №521/12505/13 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 березня 2015 року у складі судді Жуган Л.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна», звернувшись 30 липня 2013 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №ML-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року, за яким надано в кредит 170387,00 доларів США під 5,49% річних на строк до 25 квітня 2038 року. Виконання зобов`язань за кредитним договором забезпечено укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 Договором поруки №SR-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року. Посилаючись на невиконання умов кредитного договору, позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просив стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за Кредитним договором №ML-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року заборгованість станом на 14 червня 2013 року в загальній сумі 2263216,12 грн., що складає еквівалент 283149,77 доларів США, та судові витрати (т.1 а.с.2-3).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2013 справу відкрито провадження по справі (т.1 а.с.70).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 січня 2014 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено (т.1 а.с.95-97).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 3 червня 2014 року за заявою ОСОБА_1 заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку (т.1 а.с.125).

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 6 жовтня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2013 року про відкриття провадження у справі визнано неподаною та повернуто скаржнику (т.1 а.с.141).

В ході розгляду справи в загальному порядку позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 26 лютого 2015 року уточнено вимоги та заявлено про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості станом на 24 лютого 2015 року, яка складається з заборгованість за кредитом в сумі 141768,16 доларів США (еквівалент за курсом НБУ 4018853,15 грн.), пеня за період з 22 лютого 2014 року по 24 лютого 2015 року в сумі 18492684,53 грн., а всього заборгованість в загальній сумі 22511537,68 грн. та судові витрати 3441,00 грн. (т.1 а.с.161-162).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31 березня 2015 року позов задоволено; стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість в загальній сумі 22511 537,68 грн., судові витрати з кожного з відповідачів по 1720,50 грн. (т.1 а.с.170-172).

Висновок суду мотивовано тим, що відповідачі порушили умови кредитного договору №ML-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року та додаткових угод до нього в частині щомісячної сплати відсотків за користування кредитом.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто (т.1 а.с.195).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 червня 2016 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (т.2 а.с.37-38).

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 13 червня 2017 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду (т.2 а.с.41).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2018 року за клопотанням ОСОБА_1 призначено судову економічну експертизу (т.2 а.с.100-102).

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

Справу повернуто з експертної установи без дачі висновку з підстав не проведення оплати вартості експертних робіт (т.2 а.с.161, 167).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 4 лютого 2019 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 червня 2019 року залучено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» в якості правонаступника позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до участі в справі №521/12505/13 (т.2 а.с.211-213).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.1 а.с.177-182).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Судове засідання відбулося без участі відповідача. Розрахунки заборгованості містять тільки суми заборгованості без надання самих розрахунків, банківських виписок тощо. Украдений кредитний договір по своїй суті є споживчим кредитом, з огляду на що слід виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки за умовами кредитного договору його виконання здійснюється відповідними періодичними платежами, то початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте такий не сплатив. З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж був зроблений у 2020 році, отже річний термін позовної давності, виходячи з положень частини 1 статті 264 ЦК України, який застосовується до вимог про стягнення пені сплинув у січні 2011 року (позивач мав право звернутися до суду за стягненням пені лише протягом року), проте суд на це увагу не звернув. Крім того, розмір неустойки (пені) значно перевищує розмір збитків, проте суд положення частини 3 статті 551 ЦК України не застосував, розмір непомірної пені не зменшив.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та додатково наданими на виконання ухвали суду доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою (ч.1 ст.546 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1 ст.553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України).

Між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) укладено Кредитний договір №ML-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року, за яким надано кредит в іноземній валюті в сумі 170387,00 доларів США під 5,49% річних, дата остаточного повернення кредиту 25 квітня 2038 року. За умовами договору сума кредиту та процентів щомісяця погашається рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору, щомісячне погашення відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту (т.1 а.с.19-29).

Відповідно до пункту 3 Частини №1 Кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процента ставка, яка визначається як фіксований відсоток + FIDR. Порядок нарахування процентів врегульовано підпунктом 1.4.1.2 пункту 1.4 Частини №2 Кредитного договору, відповідно до якого проценти нараховуються у день сплати процентів, але не пізніше дати, визначеної у Графіку повернення кредиту та сплати процентів (Додаток №1 до Кредитного договору), кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та включаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до пункту 1.5 Кредитного договору.

27 грудня 2010 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) укладено Додатковий договір №7 до Кредитного договору №ML-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року, яким внесені зміни до частини №1 Кредитного договору, а саме: на період з 27 грудня 2010 року по 25 березня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка в розмірі 6,50% річних; на період з 25 березня 2011 року по 26 вересня 2011 року для розрахунку процентів за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка в розмірі 14,84% річних; на період з 26 вересня 2011 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом використовується плаваюча процентна ставка фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток складає 7,34 %; викладено графік платежів в новій редакції (а.с.30-32).

Між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) укладен о Договір поруки №SR-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року, за яким поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором, за виконання зобов`язань ОСОБА_1 Кредитним договором №ML-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року в повному обсязі (т.1 а.с.45, 46).

Отже, на підставі укладеного ОСОБА_1 Кредитного договору №ML-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року виникли кредитні зобов`язання, забезпечені, зокрема, порукою ОСОБА_2 за Договором поруки №SR-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року; позичальник і поручитель є солідарними боржниками.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

На підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 20 липня 2011 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (який є правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства «ОТП Банк») до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права вимоги за Кредитним договором №ML-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року та забезпечувальними договорами (т.1 а.с.55-62).

Відповідно до пункту 1.9.1 Частини №2 Кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, майновим поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за Кредитним договором (у тому числі, та/або не виключно, встановлених пунктом 2.3 та статтею 3 Кредитного договору), чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення; при цьому зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дня відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Відповідно до пункту 3.2 Договору поруки поручитель прийняв на себе зобов`язання у випадку невиконання позичальником його боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому банком, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку.

19 червня 2013 року новим кредитором ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в порядку пункту 1.9.1 Кредитного договору, пункту 3.1, 3.2 Договору поруки у зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за Кредитним договором щодо своєчасної сплати процентів та погашення кредиту позичальнику ОСОБА_1 та поручителю ОСОБА_2 надіслано досудову вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором (т.1 а.с.48-51).

Згідно розрахунку за Кредитним договором №ML-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року заборгованість станом на 14 червня 2013 року становила: за кредитом в сумі 166062,11 доларів США, за процентами за період з 26 вересня 2011 року по 14 червня 2013 року в сумі 39152,83 доларів США, пеня за період з 14 червня 2012 року по 14 червня 2013 року в сумі 77934,83 доларів США (еквівалент 622933,10 грн.), а всього заборгованість в загальній сумі 205214,94 доларів США та 622933,10 грн. (т.1 а.с.6).

В ході розгляду справи мало місце часткове погашення заборгованості в частині сплати процентів та частково сплати кредиту (т.2 а.с.66).

Згідно розрахунку за Кредитним договором №ML-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року заборгованість станом на 24 лютого 2015 року становила: за кредитом в сумі 141768,16 доларів США, пеня за період з 24 лютого 2014 року по 19 січня 2015 року в сумі 652343,78 доларів США (еквівалент 18492684,53 грн.), а всього заборгованість в загальній сумі 18492684,53 доларів США та 18492684,53 грн. (т.1 а.с.163, т.2 а.с.67-68, 72-81).

Згідно інформації ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у заборгованість станом на 24 лютого 2015 року не включено заборгованість по процентам, так як заборгованість по процентам погашена повністю 19 січня 2015 року за рахунок коштів, які були отримані з добровільного продажу іпотечного майна боржника (т.2 а.с.65, 66, 67-68, 72-81).

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () та товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () укладено Договір факторингу від 31 січня 2018 року, за яким відступлено право вимоги за зобов`язаннями, що виникли на підставі укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 Кредитного договору №ML-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року, виконання за яким забезпечено порукою на підставі укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 Договору поруки №SR-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року (т.2 а.с.196-207).

Новий кредитор відмови від вимог, пояснень, відзиву тощо не подав.

Таким чином, згідно уточнених вимог заборгованість визначена станом на 24 лютого 2015 року за кредитом в сумі 141768,16 доларів США (по курсу НБУ станом на 24 лютого 2015 року рівно 4018853,16 грн.) та пеня 18492684,54 грн. Оскільки ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України пред`явив 19 червня 2013 року позичальникові, поручителю вимогу, а 30 липня 2013 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості солідарно з позичальника та поручителя, то слід виходити з того, що ТОВ «ОТП «Факторинг» як кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, яке згідно з цим договором мало виконуватися за графіком погашення кредиту, але не пізніше 25 квітня 2038 року.

Положення Закону України «Про захист прав споживачів» щодо заборони у спорах про споживче кредитування кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, в даному випадку застосуванню не підлягають, так як Кредитним договором №ML-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року дата остаточного повернення кредиту була встановлена 25 квітня 2038 року, позовні вимоги пред`явлено в порядку частини 2 статті 1050 ЦК України про дострокове повернення частини кредиту та сплати процентів.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування позовної давності не приймаються.

Відповідно до положень частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У сенсі положень даної норми матеріального права розмір неустойки, що підлягає стягненню з боржника, який порушив зобов`язання, може бути зменшено рішенням суду у визначених даною нормою випадках, при цьому поняття «значне перевищення» є оціночним і має визначатися судом у кожному конкретному випадку; підставою для зменшення судом розміру неустойки може бути також наявність інших обставин, які мають істотне значення (ступінь виконання зобов`язання, причини порушення зобов`язання тощо).

В даному випадку станом на 24 лютого 2015 року заборгованість за кредитом становила 141768,16 доларів США, що по курсу НБУ станом на 24 лютого 2015 року було еквівалентно 4018853,16 грн., при цьому пеня в межах одного року нарахована в сумі 652343,78 доларів США, що по курсу НБУ було еквівалентно 18492684,53 грн. Тобто, має місце у 4,6 разів перевищення неустойки (пені) над розміром заборгованості по кредиту, що безспірно є «значним перевищенням».

Крім того, пеня нарахована не лише на суму боргу за кредитом, а й на суму боргу за процентами, які після уточнення позовних вимог не входили у суму заборгованості, що станом на 24 лютого 2015 року підлягала стягненню за кредитним договором.

Кредитний договір укладено 25 квітня 2008 року на строк до 25 квітня 2038 року, тобто на тридцять років, у 2011 році ПАТ «ОТП Банк» відступив право вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», який у 2013 році реалізував право дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та процентів. За наявною в справі інформацією у 2015 році боржник добровільно реалізував предмет іпотеки та виручені кошти було зараховано у погашення процентів.

Зазначені обставини, в своїй сукупності є підставою для застосування положень частини 3 статті 551 ЦК України та зменшення неустойки (пені) до 2009426,58 грн., що становить половину від заборгованості за кредитом у гривневому еквіваленті на дату розрахунку 24 лютого 2015 року, при цьому неустойка (пеня) підлягає стягненню в національній валюті.

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору підлягають покладенню на відповідачів в рівних частках.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 17 грудня 2020 року завчасно повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи; заяв про відкладення розгляду справи не подали; справа в шосте призначена у судове засідання в Одеському апеляційному суді (4 квітня 2019 року, 20 червня 2019 року, 24 жовтня 2019 року, 13 лютого 2020 року, 28 травня 2020 року, 17 грудня 2020 року), до цього справа з червня 2017 року перебувала в провадженні апеляційного суду Одеської області (до його ліквідації).

У справі 28 січня 2014 року було ухвалено заочне рішення, яке за заявою ОСОБА_1 скасовано з призначенням справи до розгляду в загальному порядку, в якому суд ухвалив рішення 31 березня 2015 року, яке оскаржено ОСОБА_1 . У справі ОСОБА_2 оскаржувалась ухвала про відкриття провадження у справі.

Матеріали справи вказують на те, що відповідачі зловживають своїми процесуальними права, до суду на протязі п`яти років не з`являються, адресовану їм поштову кореспонденцію судів першої та апеляційної інстанції не завжди отримують, не вказують місце свого фактичного проживання, не зазначають засобів зв`язку, не зазначають адресу електронної пошти тощо. За даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області кожен з відповідачів має зареєстроване місце проживання, однак за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем постійного проживання судову кореспонденцію не завжди отримують. Достовірно знаючи про наявність справи в суді (оскільки за заявою ОСОБА_1 було скасовано заочне рішення суду першої інстанції, а потім подано апеляційну скаргу на ухвалене в загальному порядку рішення суду; а за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу про відкриття провадження справа перебувала в провадженні суду апеляційної інстанції) відповідачі жодним чином рухом справи, в тому числі й рухом поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, зверненням до суду не цікавились. Проте відповідачі мали вільний доступ до сайту апеляційного суду та сайту «Судова влада», де інформація щодо справи наявна завчасно та в повному обсязі, з огляду на що, суд виходить з того, що відповідачі знали про судові засідання, але умисно такі ігнорували.

Зловживання відповідачами процесуальними правами має наслідком не вирішення справи з 2013 року. Судом вжито всіх передбачених діючим процесуальним кодексом заходів для того, щоб учасники процесу реалізували належні їм права. Справа в провадженні суду апеляційної інстанції з червня 2017 року (була передана з апеляційного суду Одеської області до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду). Учасники справи мали достатньо процесуального часу для надання суду обґрунтування власних позицій. З огляду на викладену поведінку відповідачів як учасників справи, яка розглядається як зловживання процесуальними правами, необхідність дотримання судом розумності строків розгляду справи, знаходження справи в судах без вирішення на протязі семи років, що порушує права позивача, який не може отримати виконання кредитного зобов`язання, приймаючи також те, що оголошені в країні карантинні заходи не мають прогнозованості у своєму продовженні надалі, справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Право на справедливий суд стосується як позивача так і відповідача, перешкоджання розгляду справи внаслідок зловживання правами однієї із сторін має бути оцінено судом задля захисту права іншої сторони отримати в суді рішення щодо права, за захистом якого сторона звернулась до суду.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 31 березня 2015 року скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) солідарно на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» () за укладеним між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» () та ОСОБА_1 Кредитним договором №ML-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року, забезпеченим укладеним між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» () та ОСОБА_2 Договором поруки №SR-501/113/2008 від 25 квітня 2008 року, заборгованість станом на 24 лютого 2015 року:

за кредитом в сумі 141768,16 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 24 лютого 2015 року рівно 4018853 грн. 15 коп.,

пеню за період з 24 лютого 2014 року по 24 лютого 2015 року в сумі 2009426 грн. 58 коп.,

а всього заборгованість в загальній сумі 141768,16 доларів США та 2009426 грн. 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» () судові витрати в сумі 1720 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» () судові витрати в сумі 1720 грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков