Номер провадження: 22-ц/813/1725/20
Головуючий у першій інстанції Шепітко І.Г.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2013 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №ODA0RX09710086, який був укладений між позивачем та відповідачем 09.10.2006 року та згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 1870,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, станом на 02.07.2013 року заборгованість відповідача становить 23843 гривні 04 копійки, з яких: 1116,66 грн. заборгованість за кредитом, 1994,01 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 59,84 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 13060,96 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 500.00 грн. штраф (фіксована сума), 1111,57 грн. штраф (процентна складова), які позивач вимагає стягнути з відповідача. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати (а.с.2-3).

22 жовтня 2013 року заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позов задоволено повністю (а.с. 36). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 60).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.10.2013 року скасувати, та ухвалите нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апелянт у апеляційній скарзі посилався на те, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи, тому він був позбавлений можливості ознайомитись з позовними вимогами, заперечувати проти них, брати участь у процесі доказування та захищати свої інтереси в суді. Відповідач також вказує на пропуск позивачем загальної позовної давності (а.с.63-65).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року заочне рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2013 року змінено (а.с. 102-105).

Постановою Верховного Суду від 03 липня 2019 року рішення Апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 139-142).

23.10.2019 року справа була прийнята до провадження та призначення до розгляду Одеським апеляційним судом.

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що строк повернення кредиту сплив, однак відповідач своєчасно не повернув грошові кошти у повному розмірі та не сплатив відсотки.Згідно наданих позивачем розрахунків, через невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем по вказаному кредитному договору, загальний розмір заборгованості станом на 02.07.2013 року заборгованість становить 23843,04 грн, з яких: 1116,66 грн заборгованість за кредитом, 1994,01 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 59,84 грн заборгованість по комісії за користування кредитом, 13060,96 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 500.00 грн штраф (фіксована сума), 1111,57 грн. штраф (процентна складова). Обґрунтованих заперечень щодо розміру заборгованості від відповідача не надходило. Тому суд вирішив повністю задовольнити позовні вимоги.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити таке.

09.10.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ODA0RX09710086, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 1870,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5). Строк дії договору з 09.10.2006 року по 09.10.2007 року. В зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань банк 08.07.2013 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості (а.с. 2-3).

Відповідач, звертаючись до суду з заявою про перегляд заочного рішення (в задоволенні якої йому було відмовлено) та з апеляційною скаргою посилався на пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 257 встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно із ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Отже, кредитним договором був встановлений строк його дії до 09.10.2007 року, банк звернувся до суду з відповідним позовом лише 08.07.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Одночасно з цим, враховуючи вказівки суду касаційної інстанції, надані під час касаційного перегляду цієї справи, які є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи за ч. 1 ст. 417 ЦПК України, апеляційний суд враховує, що відповідач не був належним чином повідомленим про розгляд справи в суді першої інстанції в контексті положень ст. 74 ЦПК України в попередній редакції. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що судова кореспонденція, яка направлялась відповідачу ОСОБА_1 поверталася до суду за закінченням терміну зберігання, що підтверджується відповідними помітками на конверті (а.с. 27-28, 29-30). Відтак, апеляційний суд враховує вказані обставини, які унеможливили подання відповідачем заяви про застосування строків позовної давності під час розгляду справи судом першої інстанції, та, оскільки відповідні підстави наявні, задовольняє вказану заяву відмовляє в задоволенні позову в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Таким чином, враховуючи вище наведене, встановлені обставини справи, оскільки доводи апелянта знайшли своє підтвердження, а позивачем був пропущений строк позовної давності, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2013 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

10.02.2020 року м. Одеса