_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-5872/11
Провадження № 2/947/205/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу в розмірі 994037 грн. 20 копійок, який складається з: суми боргу 717390 гривень, проценти за користування грошовими коштами 276647,20 гривень, також просить стягнути судові витрати: державне мито у розмірі 1700 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн., посилається на те, що 28 лютого 2007 року був укладений договір позики, згідно з яким позикодавець ОСОБА_1 передала грошові кошти у розмірі 90000 доларів США позичальникові ОСОБА_2 для покупки квартири для сім`ї, позичальник зобов`язався повернути грошові кошти до 01 квітня 2007 року. Однак у зазначений термін відповідач гроші не повернув. У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 брав грошові кошти для покупки квартири для сім`ї та в день укладення договору позики, відповідачем на підставі договору купівлі-продажу була придбана квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , то позивачка вважає, що ОСОБА_3 є солідарним боржником та повинна відповідати за зобов`язанням за договором позики.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причину неявки суд не сповістив.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу за її відсутності та відмовити у задоволенні позовної, посилаючись на те, що позивачем був пропущений строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 28 лютого 2007 року позикодавець ОСОБА_1 передала позичальникові ОСОБА_2 гроші в сумі 90000 доларів США для покупки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується розпискою від 28 лютого 2007 року, згідно з якою ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 90000 доларів США та зобов`язався повернути до 01.04.2007 року.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позивачка неодноразово зверталася до відповідача про повернення боргу, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, отримані у борг грошові кошти не повернув.

09.10.2009 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Суворовського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області з заявою про порушення кримінальної справи щодо відповідачів, а також з метою відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином.

10 лютого 2010 року була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи з підстав того, що між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли цивільно-правові відносини, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у суду немає правових підстав погодитися з доводами відповідача, що позивачкою був пропущений строк позовної давності, оскільки позивачем був обраний спосіб захисту свого порушеного права у порядку кримінального судочинства, то нею не був пропущений строк для звернення з заявою про стягнення заборгованості з відповідачів.

Згідно зі ст. 526 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Сума, яку відповідач повинен сплатити позивачеві станом на 18.08.2011 року (день подачі позовної заяви) становить 994 037 грн., яка складається: з суми боргу 717390 грн., та процентів за користуванням грошовими коштами у розмірі 276647 грн. 20 коп.

Тлумачення ч.4 ст.202, ч.2 ст.626, ст.1046 ЦК України, дозволяє стверджувати, що договір позики є двостороннім правочином, а також є одностороннім договором, оскільки після укладення договору позики всі обов`язки за договором позики, у тому числі, повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Отже, ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 90000 доларів, при цьому в розписці не зазначено, на які цілі була отримана позика, та не вказано, що відповідачка ОСОБА_3 , як дружина, давала згоду на її отримання, також у розписці не зазначено, що подружжя разом брали гроші у борг.

Тлумачення ч.4 ст.65 СК України, свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя, як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору, він уважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї.

Суд не приймає до уваги бездоказові доводи позивача, про те що отримані у борг грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, отже, що ОСОБА_3 теж повинна відповідати за виконання зобов`язання за договором позики від 28.02.2007 року, оскільки в розписці не зазначено, на які цілі були отримана позика та позивачкою не надано жодного доказу, що отримана позика була використана в інтересах сім`ї.

Згідно зі ст. 81 ЦПК, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що необхідно з ОСОБА_2 стягнути борг у розмірі 994037 ( дев`ятсот дев`яносто чотири тисячі тридцять сім) грн., який складається з: суми боргу - 717390 грн., процентів за користуванням грошовими коштами у розмірі 276647, 20 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у загальному розмірі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн.

Керуючись ст. ст. 10-13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 65 СК України, ст.ст. 257, 526, 533, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , борг у розмірі 994037 ( дев`ятсот дев`яносто чотири тисячі тридцять сім) грн., який складається з: суми боргу - 717390 грн., процентів за користуванням грошовими коштами у розмірі 276647, 20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , судові витрати у загальному розмірі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн.

У задоволенні частини позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Пучкова І. М.