Справа № 442/8450/19 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/811/1193/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Приколоти Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Павлів З.С. від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1035,83 гривень майнової шкоди, 10000 гривень моральної шкоди та 1500 гривень витрати на правову допомогу. В решті позову - відмовлено.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати частково та ухвалити нове рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 моральної шкоди, яким відмовити у стягненні моральної шкоди з нього в користь ОСОБА_2 у повному обсязі.

Вважає, що рішення прийняте у даній справі, підлягає зміні, оскільки є необґрунтованим через неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження, оцінки доказів. Вказує, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції, прийшов до необґрунтованого висновку про стягнення з нього 10000, 00 грн. моральної шкоди, яка на його переконання є надто завищеною, не відповідає принципу розумності та справедливості. Звертає увагу, що позивачкою не надано жодних доказів щодо нанесення їй моральної шкоди, яку вона підтверджує лише зверненнями до лікарів із скаргами. Але згідно доданих копій лікарями не встановлюються жодних паталогій, а доказів виконання їх рекомендацій Позивачка не надає, що ставить під сумнів реальне пережиття усіх тих хворобливих станів на які вона скаржиться та перебування їх у причинно-наслідковому зв`язку з вказаними ушкодженнями.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, заперечення, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 81, ч.6 ст. 82, ст. 137, ч.ч. 6,8 ст. 141, ЦПК України, ч.7 ст. 128, ч.8 ст.284, ч.3 ст.285 КПК України, ч.1 ст. 1166 ЦК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, ст.ст. 44, 49 КК України, ч.ч.1-3 статті 23, ст. 1167 ЦК України, п.п.3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, ст.ст. 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», постанову Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, задовольняючи частково позов, виходив з того, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.12.2019 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, яка передбачена ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження №0000745 відносно ОСОБА_1 - закрито, цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок протиправних дій та судових витрати - залишено без розгляду. Речові докази: фен для сушіння волосся, машинку для стрижки та металевий обігрівач, залишено потерпілій ОСОБА_2 , як власнику. Суд встановив, що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 22.10.2016 о 17:00 год., знаходячись у приміщенні салону краси «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: вул. Суховоля 67а м.Трускавець Львівська обл. на грунті раптово виниклого конфлікту, умисно наніс один удар долонею в область лівої брови ОСОБА_2 , внаслідок чого вона не втримала рівноваги та, падаючи вдарилася правою скроневою ділянкою голови в кут металевої мийки, після чого ОСОБА_1 наніс знову декілька ударів кулаками в область очей та щелепи зліва ОСОБА_2 , через що вона не втримала рівновагу та, падаючи, вдарилась лівою скроневою ділянкою голови до батареї. Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_3 повалив ОСОБА_2 на диван, де наніс їй численні удари руками в область голови. Суд не брав до уваги заперечення відповідача щодо події кримінального правопорушення та його вини у такому. Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 на продовженні кримінального провадження не наполягав, кримінальне провадження в справі закрито саме за його письмовим клопотанням, на ухваленні виправдувального вироку не наполягав, дана підстава закриття кримінального провадження не є реабілітуючою, суд вважав, що між описаною вище кримінальною подією, виною відповідача у вчиненні такого, та наслідками у виді заподіяння позивачці, як потерпілій у даному кримінальному правопорушенні, майнової та моральної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок. На підтвердження заподіяння матеріальної шкоди позивачкою представлено суду ряд медичної документації та квитанцій на придбання ліків, проте суд критично оцінив такі, оскільки позивачкою, всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України не доведено, що такі ліки придбані саме нею та для лікування й реабілітації від вищевказаного кримінального правопорушення. Поряд з тим, суд вважав належним доказом на підтвердження заподіяної матеріальної шкоди Виписку з консультації невролога від 25.10.2016, назначення лікаря за результатами консультації та квитанції про придбання ліків на загальну суму 635,83 гривень, що підлягають відшкодуванню. Крім цього, суд вважав доведеним й розмір шкоди за ремонт батареї, який згідно Товарного чеку від 05.11.2016 становить 400 грн. Щодо покликань позивачки на понесені нею витрати на придбання машинки для стрижки, яка згідно товарного чеку ремонту не підлягає, та на придбання фену й машинки для стрижки згідно Видаткової накладної №RX від 10.11.2016, то суд вважав, що в цій частині позову слід відмовити, оскільки покупцем у такій накладній вказаний салон « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а не безпосередньо позивач. Покликання позивачки та представлення останньою на підтвердження своїх доводів Договору про оренду нежитлового приміщення за адресою, що збігається із місцем вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, суд вважав недоведеними, оскільки сторонами такого договору є ФОП ОСОБА_4 , салон краси « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ОСОБА_2 , а не салон краси «ІНФОРМАЦІЯ_1». При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди судом враховував вимоги пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами, яким визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Крім цього, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд врахував те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь - якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді. Суд врахував те, що своїми діями відповідачем завдано невиправної моральної шкоди позивачці, що виразилася в моральних стражданнях. Разом з тим, застосовуючи принцип розумності та справедливості, суд визнав, що заявлена потерпілою до відшкодування моральна шкода є завищеною, а тому суд вважав, що дана позовна вимога підлягає до часткового задоволення. Окрім того, суду надано договір про надання правової допомоги від 16.03.2017 між адвокатом Сушко О.С. та Петрович Л.Б. та Квитанцію до прибуткового касового ордера №17 від 23.03.2017 на суму 1500 грн. за участь в досудовому розслідуванні. Зважаючи на викладене, суд вважав, що вищевказані витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню. Відсутність самого акту приймання-передачі не може бути підставою для відмови у відшкодуванні понесених витрат, оскільки його складення не передано умовами договору. Задовольняючи дану позовну вимогу, судом встановлено факт укладення договору про надання правової допомоги, що є підтвердженням сторонами істотних умов такого, в тому числі й ознак, обсягу наданої правничої допомоги, зокрема, як це вбачається із вищевказаної Квитанції участі адвоката в досудовому розслідуванні та сам факт і розмір здійсненої оплати за отриману правову допомогу.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення - немає. Висновки суду відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

10.12.2019 ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила стягнути з відповідача 72 477,76 грн., з них:

-майнової шкоди в сумі 20 977,76 грн.;

-моральної шкоди в сумі 50 000 грн.;

-витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.10.2016 орієнтовно о 17.00 год. ОСОБА_1 , знаходячись в приміщенні салону краси «ІНФОРМАЦІЯ_1», що за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вступу з нею у статеві зносини проти її волі із застосуванням фізичного насильства та з використанням її безпорадного стану, умисно заподіяв їй багаточисленні удари, утримував руки, штовхав її, повалив на диван, насильно знімав предмети одягу, в результат чого ОСОБА_1 умисно спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянках обох брів, у ділянці лівого стегна, синців в лівій скронево-виличній ділянці, в ділянках обох очниць, в ділянці кута нижньої щелепи зліва, у ділянках обох плечей, лівого передпліччя, обох стегон та колінних суглобів. Від таких насильницьких дій ОСОБА_1 вона неодноразово падала, вдарялася тілом і головою до металевої мийки, до батареї, падала тілом на пластикову стійку з перукарським обладнанням, в результаті чого були пошкоджені її металевий обігрівач (електрична батарея), а також приведені у непридатний стан її власні речі: фен для сушіння волосся, машинка для стрижки, у зв`язку з чим вона понесла витрати на відновлення (ремонт) чи придбання нового приладдя. Свій злочинний намір, спрямований на вчинення зґвалтування ОСОБА_1 не довів з причин, що не залежали від його волі. Зазначені обставини були предметом дослідження в ході досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження №0000745 від 28.10.2016 стосовно ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. В межах даного кримінального провадження позивачку визнано потерпілою. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.12.2019 ОСОБА_1 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінчення строків давності, а кримінальне провадження закрито, заявлений нею цивільний позов - залишено без розгляду. Внаслідок заподіяних їй тілесних ушкоджень вона неодноразово зверталась в медичні заклади для отримання їй медичної допомоги та у зв`язку з тим, що була сильно побита, тривалий час не приступала до виконання своєї роботи по наданню перукарських послуг. На підтвердження проходження медичного огляду та лікування, придбання медикаментів нею представлено фіскальні чеки, квитанції, довідки лікарів. Стверджує, що на придбання медикаментів і лікарських засобів вона понесла витрати на загальну суму 12 035,76 грн., на проведення медичного огляду - 72 грн., розмір збитків у зв`язку з пошкодженням майна становить 8 870 грн. Зазначає, що внаслідок таких злочинних дій їй завдано моральну шкоду, яка виразилась у моральних та фізичних стражданнях, негативних змінах у житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, тривога, емоційні та тілесні реакції, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, приниження гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Наслідки події потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу на лікування, участі в досудовому розслідуванні, необхідності залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей для їх подолання. Зазначає, що в ході досудового розслідування вона скористалась правом на правову допомогу - послугами адвоката, за що оплатила останній кошти в розмірі 1500 грн.

Перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів прийшла до таких висновків.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорено та не спростовано, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.12.2019 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, яка передбачена ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження №0000745 відносно ОСОБА_1 - закрито, цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок протиправних дій та судових витрати - залишено без розгляду. Речові докази: фен для сушіння волосся, машинку для стрижки та металевий обігрівач, залишено потерпілій ОСОБА_2 , як власнику.

Вказаною вище ухвалою суду встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 22.10.2016 о 17:00 год., знаходячись у приміщенні салону краси «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклого конфлікту, умисно наніс один удар долонею в область лівої брови ОСОБА_2 , внаслідок чого вона не втримала рівноваги та, падаючи вдарилася правою скроневою ділянкою голови в кут металевої мийки, після чого ОСОБА_1 наніс знову декілька ударів кулаками в область очей та щелепи зліва ОСОБА_2 , через що вона не втримала рівновагу та, падаючи, вдарилась лівою скроневою ділянкою голови до батареї. Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_3 повалив ОСОБА_2 на диван, де наніс їй численні удари руками в область голови.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому слід вважати, що згаданою ухвалою про закриття кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_1 вчинив вказане вище кримінальне правопорушення, внаслідок якого завдано тілесних ушкоджень позивачці, що правильно констатував і суд першої інстанції.

Також, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Окрім цього за ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Також, згідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду необхідно встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача, наявність вини. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Як вбачається із наведеного вище усі чотири необхідні складові мають місце у даному спорі, так наявний факт спричинення шкоди позивачці, про що йшлося в ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.12.2019 року.

Так, внаслідок отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_2 зазнала глибокої психологічної травми. Слід вважати самоочевидним, що заподіяння особі множинних тілесних ушкоджень, протягом тривалого часу вчинення щодо неї насильницьких дій, внаслідок вчинення злочину спричиняє моральні страждання. Також, душевні страждання спричиняють подальші наслідки злочину, такі як: тривалий фізичний та душевний біль після пережитого злочину, неможливість вести звичний спосіб життя, необхідність докладати додаткові зусилля для відновлення звичного ритму та пособу життя, тощо.

Протиправність діяння та вина відповідача - встановлена судовими рішеннями у кримінальній справі; причинний зв`язок між шкодою та протиправними діяннями, знову ж присутній, оскільки моральна шкода була спричинена позивачці саме внаслідок винної, протиправної, злочинної поведінки відповідача.

Враховуючи вказані обставини, встановлені судовим рішенням у кримінальній справі, що набрало законної сили, судом першої інстанції правильно було встановлено факт заподіяння позивачці моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях через нанесення їй тілесних ушкоджень, внаслідок вчинення злочину, а зокрема, відчуття тривоги, страху, безвиході, фізичного болю, приниженні честі та гідності, тощо.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку та, на думку суду апеляційної інстанції, урахував глибину та тривалість моральних страждань позивачки, яких вона зазнала у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень.

Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, а також, з урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, негативних змін у житті позивачки (щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, тривога, емоційні та тілесні реакції, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, приниження гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, витрачання життєвого часу на лікування, участі в досудовому розслідуванні, необхідності залучення значних додаткових фізичних, душевних та матеріальних ресурсів для відновлення свого стану), виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд прийшов до правильного висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки 10000 грн. моральної шкоди.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які правильно посилався суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2020 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді : Р.В. Савуляк

Т.І. Приколота