Справа № 618/805/20
Провадження № 2/618/185/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання - Рябенко Л. В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт Дворічна цивільну справу № 618/805/20 за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю - адвоката Рябоконя Віктора Анатолійовича до Богданівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, юридична адреса: 62724, Харківська область, Дворічанський район, с. Богданівське, вул. Центральна, 4, про визнання права на право на земельну частку (пай),

встановив:

ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю - адвоката Рябоконя Віктора Анатолійовича звернулась до суду з позовною заявою до Богданівської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права на право на земельну частку (пай), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 04 січня 2002 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 04 січня 2002 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 12, у розмірі 2/3 частини спадщини, яке складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0100282, виданого ім`я матері заявниці - ОСОБА_2 на землю, яка перебувала в колективній власності КСП «Родіна» Дворічанського району Харківської області, розміром земельної частки (паю) 6,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який належав померлій на підставі рішення Дворічанської районної державної адміністрації від 06 березня 1997 року № 92 та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів за № 282 від 11 квітня 1997 року. Однак оригінал сертифіката, де заявниця записана як нова власниця загублений, а дублікат Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області не видається.

Саме тому позивачка просить суд визнати за нею право на право на 2/3 земельної частки (паю), що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Представник позивачки в підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача - Богданівський сільський голова в підготовче судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення та просила справу розглянути за відсутності представника Богданівської сільської ради Дворічанського району Харківської області.

За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачкою обставин справи, наданих нею доказів, встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 13 листопада 1998 року Жовтневою сільською радою Дворічанського району Харківської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 69 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 13.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 січня 2002 року, виданого державним нотаріусом Дворічанської державної нотаріальної контори, спадкоємицею майна після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її донька - ОСОБА_1 , на користь якої від належної частки спадщини відмовилась донька померлої ОСОБА_3 , а саме 2/3 частини спадщини, яке складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0100282, виданого на ім`я - ОСОБА_2 на землю, яка перебувала в колективній власності КСП «Родіна» Дворічанського району Харківської області, розміром земельної частки (паю) 6,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), який належав померлій на підставі рішення Дворічанської районної державної адміністрації від 06 березня 1997 року № 92 та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів за № 282 від 11 квітня 1997 року.

Вищезазначений сертифікат втрачено, про що подано оголошення до газети Дворічанський Край №№ 67-68 від 22 серпня 2020 року.

Частина 2 ст.14 Конституції України визначає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

На підставі ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян здійснюється шляхом визнання прав.

За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивачка обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права на право на земельну частку (пай) в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті.

Судом також встановлено, що визнання відповідачем поданого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалася позивачка як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 14, 55, 64,129 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п. 15.5) розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю - адвоката Рябоконя Віктора Анатолійовича до Богданівської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права на право на земельну частку (пай) задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право на право на 2/3 частини земельної частки (паю) від загальної площі 6,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0100282 на землю, яка перебувала в колективній власності КСП «Родіна» Дворічанського району Харківської області, що розташована на території Богданівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, яке належить їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 січня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 12.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Ю. М. Гніздилов