ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________________
Провадження №2/756/5613/20
УХВАЛА

23 вересня 2020року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Диба О.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, однак, в порушення вимог ст.175 ЦПК України не виконала вимог, що ставляться до позовної заяви при зверненні до суду, які унеможливлюють відкриття провадження по справі, а саме:

- ОСОБА_1 не сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру та не вказано ціну позову;

Як убачається з матеріалів справи, позивач вважає, що він звільнений від сплати судового збору в порядкуст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Так, у п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Таким чином, позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 4 940,29 грн., за вимогу про стягнення компенсації за невикористану відпустку у розмірі 2 763,03 грн., а також за вимогу про стягнення вихідної допомоги у розмірі 48 429,48 грн.

Проте, як зазначається у Постанові Великої Палати Верховного Суду №910/4518/16 від 30.01.2019, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у чинній редакції визначено, що за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Належним доказом про сплату судового збору є оригінал квитанції про його сплату.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 103 946,04 грн., тому позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1% від ціни позову, тобто 1 039,46 грн. Однак до матеріалів позовної заяви не додано будь-яких підтверджень сплати судового збору, що свідчить про його несплату в повному обсязі.

Таким чином, ОСОБА_1 слід надати доказ про сплату нею судового збору в розмірі, який визначений нормами чинного законодавства України, а саме: сплатити судовий збір в розмірі 1 039,46 грн. та надати до суду оригінал квитанцій на підтвердження сплати судового збору за вимогу майнового характеру.

- ОСОБА_1 не надано належним чином засвідчених копій письмових доказів;

Згідно п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

За приписами ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Всупереч вищевказаним законодавчим нормам, надані копії письмових доказів не засвідчені належним чином.

Згідно ст.185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Додатково суд роз`яснює, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Враховуючи наведене, вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «Державний будівельний комбінат Управління справами Апарату Верховної Ради України» (01021, м. Київ, вул. Шовковична, 12-Б, )про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - залишити без руху;

Надати позивачу строк для усунення недоліків - протягом 5 днів з дня вручення копії ухвали;

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Диба