Справа№431/5576/19-ц
Провадження №2/431/66/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Старобільський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Пелиха О.О.,

за участі секретаря с/з Чесалової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Старобільську Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Відділу реєстрації виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області, третя особа Орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку-,

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом. 20.09.2019 надали уточнену позовну заяву в якій зазначили, що вони є співвласниками житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом по Ѕ чистки. У будинку зареєстровані з 18.09.2008 відповідачі: ОСОБА_3 з сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які з літа 2017 року не проживають у вказаному будинку та не спілкуються. Реєстрація позивачів у вказаному будинку перешкоджає позивачам володіти, користуватись та розпоряджатись належним їм будинком. У позові позивачі просили суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняти їх з реєстрації у вищевказаному будинку.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив суд провести розгляд справи у його відсутності.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила суд провести розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, до суду надала письмове заперечення, в якому не погодилась с твердженням позивачів про те, що вони з сином не мешкають у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з літа 2017 року. Фактично вони з сином не мешкають у вказаному будинку з лютого 2019 року. Зазначила, що їхній спільний з позивачем ОСОБА_2 син має бути зареєстрований у вказаному будинку, тобто разом із своїм батьком. Оскільки іншого житла вони не мають. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач - представник Старобільської міської ради Луганської області в особі голови Літвінової Я. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, позов визнав.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Старобільської РДА у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , його власниками є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , власність спільна часткова, розмір частки по Ѕ . (а.с.11-18).

Згідно довідки виконавчого комітету Старобільської міської ради відповідачі за даним позовом з 2017 року не проживають в будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , але зареєстровані. (а.с.22).

Згідно копії акту обстеження житлово-побутових умов від 17.09.2019, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.23).

Факт реєстрації відповідачів в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , також підтверджується копією домової книги (а.с,24-25) довідкою управління ДМС України в Луганській області (а.с.33).

27.01.2020 рішенням Старобільського районного суду Луганської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Як вказано у позові, відповідачі перешкоджають позивачам володіти, користуватися і розпоряджатися належним будинком, порушують вимоги ст. ст. 319, 383 ЦК України, ст.ст. 6, 7, 8, 9, 10 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV від 11.12.2003 року, оскільки їх реєстрація (прописка) у будинку позбавляє їх права користуватися ним.

Судом встановлено, що позивачі є співвласниками буднику, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку крім позивачів також зареєстрована колишня дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та їх неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає разом матір`ю ОСОБА_3 за іншою адресою. ОСОБА_3 не бажає знятися з реєстрації у вказаному будинку та не дає згоди в добровільному порядку зняти сина з реєстрації.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ч. 2 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012р. встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, тому, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли з ними спільно не проживає.

Згідно з ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.176 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток.

Враховуючи, твердження позивачів, що реєстрація відповідачів створює перешкоди в користуванні будинком, суд приходить до висновку про те, що, права неповнолітнього відповідача ОСОБА_5 будуть порушені в разі задоволення позову в частині зняття з його з реєстрації в будинку власником якого є його батько - ОСОБА_2 , що є недоцільним та таким, що суперечить інтересам дитини.

Стосовно позовної вимоги про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 на даний час вже не є членом сім`ї позивачів (шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано) та відповідно, не має будь яких прав на належний позивачам будинок. Домовленості про користування належним позивачам будинком між ними та відповідачем ОСОБА_3 не досягнуто, договір найму жилого будинку не укладався, відповідач фактично проживає за іншою адресою. За таких обставин позов в частині зняття з реєстрації ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

У частині позовних вимог про зняття з реєстрації неповнолітнього ОСОБА_5 - слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, ст. 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 12,13,258,265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Відділу реєстрації виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області, третя особа Орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку- задовольнити частково .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

В частині позовних вимог щодо зняття з реєстрації неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Пелих