Провадження № 2/742/467/20
Єдиний унікальний № 742/403/20
РІШЕННЯ

МЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Бездідько В.М., за участю секретаря Шептун В.В., представника відповідача - адвоката Зибінської Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки цивільну справу за позовом ТОВ «Велфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

встановив:

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.01.2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики №129384 в електронній формі. На виконання умов договору позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 800,00 грн., позика надана строком на три дні. Відповідач належним чином не виконав умови договору позики, в результаті чого утворилася заборгованість зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів, станом на 28.01.2020 року загальний розмір заборгованості становить 34 013,20 грн., з яких: 800,00 грн. - основний борг, 8 344,40 грн. - заборгованість по відсотках, 24 868,80 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Посилаючись на викладене позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 34 013,20 грн.

Ухвалою судді від 18.02.2020 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін.

17.03.2020 року до суду подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що 29.01.2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики №129384 в електронній формі на суму 800,00 грн. строком на три дні (позика має бути повернута до 01.02.2017 року). Оскільки право позивача було порушене 01.02.2017 року, то строк позовної давності починається 02.02.2017 року і закінчується 01.02.2020 року, позовна заява про стягнення заборгованості за договором позики складена та підписана позивачем 04.02.2020 року, тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Посилаючись на викладене відповідач просив про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте згідно заяви, яка надійшла до суду, просить суд розглянути справу без його участі. Заявлені позовні вимоги повністю підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні вимог та застосувати позовну давність.

Суд, заслухавши обґрунтування представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 29.01.2017 року відповідач отримав грошові кошти в розмірі 800,00 грн. згідно укладеного в електронній формі між позивачем та відповідачем договору позики №129384, строк позики три дні.

Згідно п. 1.5 договору позики №129384 нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 0,95 процентів від суми позики, але не менше ніж 30,00 грн. за перший день користування позикою; 0,95 процентів від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 договору; 2,85 процентів, додатково до основних процентів, від суми позики, що не була повернути своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.3 договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики.

Відповідно до довідки про заборгованість станом на 28.01.2020 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 34 013,20 грн. з яких: 800,00 грн. - основний борг, 8 344,40 грн. - заборгованість по відсотках, 24 868,80 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Згідно ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст.ст. 253,254 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

За загальним принципом проголошеним ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом даної норми перебіг позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Встановлено, що дата повернення коштів згідно договору позики №129384 від 29.01.2017 року - 01.02.2017 року, отже право позивача порушене 01.02.2017 року, строк позовної давності почався 02.02.2017 року і закінчився 01.02.2020 року.

Позовна заява про стягнення заборгованості за договором позики подана позивачем до суду 13.02.2020 року, тобто на час звернення позивача до суду з позовом у справі, строк позовної давності сплив.

Відповідно до ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що позивач пропустив позовну давність, в зв`язку з чим заява відповідача про застосування позовної давності підлягає задоволенню, а тому, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 21, 61, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 1-11, 16, 256-267 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-19, 27, 33, 34, 42-49, 58-62, 76-83, 89-92, 95, 141, 209-216, 258, 259, 263-268, 273-279, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ТОВ «Велфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя В.М. Бездідько