Справа № 549/317/20
провадження 2/549/112/20
У Х В А Л А

21 вересня 2020 року суддя Чорнухинського районного суду Полтавської області Глущенко Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

установив:

11 серпня 2020 року позивачка звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просила розірвати шлюб з відповідачем, що є громадянином Арабської Республіки Єгипет.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25 липня 2017 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1283. Від шлюбу спільних дітей не мають. Близько трьох років разом не проживають, з того часу фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. З 2018 року проживає без реєстрації шлюбу у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , від якого чекає дитину та має намір укласти шлюб.

Відповідно до копії обмінної карти пологового будинку, пологового відділення лікарні та Уз-обстеження від 18.07.2020 ОСОБА_1 перебуває на 29-30 тижні вагітності.

Вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.175ЦПК України з наступних підстав.

Так, згідно п. 2 ч.3 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Всупереч вказаних вимог, позивачем не зазначено номер і серію паспорта фізичних осіб громадян України, відомі номери засобів зв`язку всіх сторін по справі, а також їх адреси електронної пошти.

Всупереч вимог п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, враховуючи, що у подружжя дітей немає і шлюб можливо розірвати звернувшись до органів РАЦС.

Відповідно до ч.10 ст. 28 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Процесуальний порядок провадження у справах за участю іноземних осіб врегульовано Розділом ХІ ЦПК України.

Ст. 80 ЗУ «Про міжнародне приватне право» передбачено, що уразі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Отже суд, який відкриває провадження у справі, зобов`язаний повідомити про подачу позову, час і місце судового засідання всіх учасників процесу, в тому числі й нерезидента.

Якщо мова йде про суб`єктів, які є резидентами країн учасників Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (15.11.1965 року, м. Гаага, надалі Гаазька конвенція) застосовується порядок повідомлення, визначений вказаною Конвенцією. Якщо суд не дотримується вказаного порядку, то це безумовне процесуальне порушення, яке тягне за собою скасування судового рішення. Якщо ж у відносинах з запитуваною державою відсутній чинний міжнародний договір України, доручення надсилається Міністерству юстиції України для його направлення через дипломатичні канали (згідно з абз. 3 п. 2.6 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27.06.2008 р. № 1092/5/54 ).

В такому разі саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони направляються судом до Міністерства юстиції України.

Разом з тим, з позову вбачається, що відповідач є громадянином Арабської Республіки Єгипет і проживає там, однак позивачем не зазначена конкретна адреса місця проживання відповідача за кордоном, що унеможливлює його належне повідомлення про місце і час розгляду справи судом у будь-який спосіб. До того ж, позивач не надала до суду належним чином засвідчений переклад позовної заяви та доданих до неї документів на офіційну мову країни Арабської Республіки Єгипет, для вручення відповідачу та проведення окремих процесуальних дій на території Арабської Республіки Єгипет.

Крім того, позивачем не надані до суду документи, що підтверджують належність позову до територіальної юрисдикції Чорнухинського районного суду Полтавської області, а саме підтвердження останнього відомого зареєстрованого місця проживання чи перебування відповідача саме в Чорнухинському районі Полтавської області, враховуючи, що у подружжя дітей немає і право на звернення до суду за вибором позивача у даному випадку не застосовується.

Відповідно до наданої на запит суду відповіді з Луговиківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області місце проживання ОСОБА_2 не відоме.

Частиною першою ст.29 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до п. 3 "Правил реєстрації місця проживання" затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою(у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Згідно з ч.2 ст.110 СК позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року.

Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, - припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв`язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (частини 3, 4 ст.110 СК).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на день подачі позову до суду була вагітна.

Встановивши зазначені обставини, суддя, на підставі вимог ст.110 СК України має відмовити у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, - припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв`язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі.

В якості роз`яснення: позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено протягом вагітності дружини, лише в разі, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (ст. 110 СК України). На думку Верховного Суду, викладеній в постанові № 753/8546/17 від 17.10.2018, вагітність дружини є безумовною підставою, що виключає будь-яку можливість подальшого розгляду справи про розлучення, незалежно від того, коли настала вагітність - до або після пред`явлення позову.

Таким чином, встановивши відсутність усіх вище перелічених складових для відкриття провадження, суд дійшов висновку, що позовна заява містить певні недоліки, які позивачем мають бути усунені для відкриття провадження у справі і її розгляду у розумні строки на підставі доказів і відомостей, достатніх для ухвалення судом повного, об`єктивного і справедливого рішення.

Відповідно до ч.1ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.175, 177,185, 442 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши у строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.М.Глущенко