Справа №222/2276/19
Провадження № 2/222/133/2020
10 березня 2020 року смт. Нікольське
Володарський районний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Вайновської О.Є.,
секретаря судового засідання Гранкіної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 , свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 , оскільки він у належному їй на праві приватної власності будинку з 2003 року фактично не проживає, своїх речей в будинку не зберігає, житлом не користується, комунальні послуги не сплачує, його місце проживання на даний час не відомо. Реєстрація відповідача в її будинку заважає їй оформити субсидію та розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд.
Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 27.01.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеному у позові, додала, що з 2003 року позивач виїхав для проживання за межі України, через кілька років повернувся, проте проживати в її будинку не збирався, і знов виїхав у невідомому їй напрямку. До теперішнього часу його місцезнаходження їй невідоме. Шлюб з відповідачем розірвано, реєстрація його проживання в її будинку порушує її права як власника. Просила позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце проведення судового розгляду. Відзив не подав.
За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справи доказів.
Заслухавши позивачку, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Так, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2011 року, витягу про реєстрацію права власності №32497358 від 14.12.2011 року.
За даним домової книги, у вказаному домоволодінні зареєстровані проживаючими, зокрема, відповідач ОСОБА_2 , 1971 року народження.
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 31.01.2017 року Нікольським РВ ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецької області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 31.01.2017 року, про що вчинено актовий запис №1.
За ст.ст.316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України).
Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Факт відсутності відповідача ОСОБА_2 без поважних причин в домоволодінні АДРЕСА_2 понад 1 рік, підтверджується, окрім пояснень позивачки, поясненнями свідків, допитаних під час судового розгляду.
Так свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 пояснили, що родину ОСОБА_5 знають тривалий час, ОСОБА_2 близько десяти років не проживає за місцем своєї реєстрації з власної волі, виїхав у невідомому напрямку, при цьому позивачка не чинить йому перешкод у проживанні в її власному будинку.
Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , будучи колишнім членом родини власника житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , більше року без поважних причин не проживає за вказаною адресою і це не встановлено домовленістю між сторонами, а тому є таким, що втратив право користування цим житлом.
Враховуючи викладене, з метою захисту прав власника домоволодіння, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 у зв`язку з його обґрунтованістю, та ухвалює рішення визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування домоволодіння АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 ..
Крім цього, на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею при зверненні до суду судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316, 319, 391, 405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Повне рішення складено 13.03.2020 року.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.Є. Вайновська