Провадження 2/357/189/20
05 березня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя Цукуров В. П. ,
секретар судового засідання Нізова А. Р.,
за участю Позивача ОСОБА_1 , представника Позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -
ОСОБА_1 (далі «Позивач») звернулась до суду з даним позовом в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 (далі - «Відповідач») про відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини.
За матеріалами досудового розслідування кримінального провадження та фактичних обставин, було встановлено, що 03.04.2017 року, близько 18 год. Відповідач, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи протиправний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у виді тілесних ушкоджень, в ході сварки зі своєю колишньою дружиною Позивачем (законний представник потерпілого) та своїм неповнолітнім сином ОСОБА_4 , умисно схопив останнього рукою за шию та почав душити. В той час коли ОСОБА_4 намагався вибігти з квартири, Відповідач реалізуючи свій злочинний задум спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , схопив останнього за обличчя та завдав декілька ударів головою об стінку. Під час вказаних дій ОСОБА_4 вирвався від Відповідача та вибіг з квартири.
Внаслідок злочинних дій Відповідача неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця на голові та саден на шиї, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
22.11.2017 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області провадження по справі №357/5734/17 1- кп/357/832/17 було закрито в зв`язку з тим, що цивільним Позивачем - ОСОБА_1 як законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , було подано клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з відмовою від обвинувачення.
Заявлений цивільний позов в зазначеному кримінальному провадженні було залишено без розгляду, так як Відповідач зобов`язувався відшкодувати шкоду в добровільному порядку про що, 22.11.2017 року в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області особисто написав розписку, в якій також підтвердив факт спричинення ним моральної шкоди неповнолітньому ОСОБА_4 , яка оцінена була у 30 000, 00 грн. і яку він зобов`язався виплатити за 6 місяців.
ОСОБА_4 перебував у хірургічному відділенні КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня №2» з 03.04.2017 року по 07.04.2017 рік на стаціонарному лікуванні та в період перебування в лікарні до нього навідувався психолог з «Червоного Хреста», а також займався і дитячій шкільний психолог, оскільки, дитина отримала психологічну травму, перестала спокійно спати, хлопчик став неуважний та закривався в собі, проявлялась дратівливість та байдужість до оточуючих.
Не зважаючи на той факт, що мати дитини Позивач, враховуючи думку і самої дитини - ОСОБА_4 , пробачили Відповідача та сподівались на його щире каяття відмовились від обвинувачення та в зв`язку зі згодою Відповідача на відшкодування шкоди в добровільному порядку в сумі 30 000,00 грн., про, що особисто написав розписку, своїх зобов`язань на даний час так і не виконав.
За таких обставин, Позивач була вимушена звернутися до суду та просила, виходячи із вимог розумності і справедливості, стягнути з Відповідача розмір грошового відшкодування, компенсацію за моральні страждання в сумі - 60 000, 00 грн.
Ухвалою суду від 02.10.2019 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні 05.03.2020 року Позивач свої вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила її задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Додатково пояснила, що Відповідач працює та заробляє кошти, отримує допомогу від держави, періодично бере та сплачує кредити. Відмову від обвинувачення було заявлено саме у зв`язку з наданням Відповідачем розписки про його зобов`язання сплатити 30 000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди. Сину зараз повних 17 років, аліменти Відповідач не сплачує з моменту їх призначення у 2013 році, матеріальної допомоги сину не надає, хоча має таку можливість. Відповідач проживає з нею і з дитиною в одній квартирі. Оскільки син ще психологічно не відійшов від наслідків злочину батька, то до цього часу боїться залишатися з ним в квартирі один.
В судовому засіданні представник Позивача адвокат Швецова Н.Ю. підтримала її доводи, просила позов задовольнити у повному обсязі.
В судове засідання Відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с.29, 42).
Суд, вислухавши пояснення Позивача, дослідивши витребувані матеріали кримінального провадження 357/5734/17 1-кп/357/832/17 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а також доказі у даній справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
ІНФОРМАЦІЯ_2 шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського управління юстиції Київської області, актовий запис №547 (а.с.16).
Відповідно до виконавчого листа від 01.01.2013 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2013 року, з Відповідача ОСОБА_3 на користь Позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1,091 грн., щомісячно, починаючи з 25.07.2013 року (а.с.17).
22.11.2017 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, провадження по справі №357/5734/17 1- кп/357/832/17 було закрито в зв`язку з тим, що цивільним Позивачем - ОСОБА_1 , як законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , було подано клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з відмовою від обвинувачення.
22.11.2017 року Відповідачем ОСОБА_3 2017 року особисто було написано розписку, в якій той підтвердив факт спричинення ним моральної шкоди неповнолітньому ОСОБА_4 , яка оцінена була у 30 000, 00 грн. і яку він зобов`язався виплатити за 6 місяців (а.с.12).
Оскільки цивільний позов у кримінальному провадженні, яке розглядалося Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі №357/5743/17 1-кп/357832/17 був цивільним Позивачем - ОСОБА_1 відкликаний та не розглядався, остання звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом.
Також суд вважає доведеним факт завдання неповнолітньому ОСОБА_4 моральної шкоди, яка була спричинена протиправними діями його батька - Відповідачем ОСОБА_3 , внаслідок яких, ОСОБА_4 перебував у хірургічному відділенні КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня №2» з 03.04.2017 року по 07.04.2017 рік на лікуванні.
При розгляді даної справи суд керується наступними нормами матеріального та процесуального права України.
Згідно з ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
На підставі ч.1, ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
За приписами ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п.5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п.9 вказаної постанови Пленуму розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, наданими Позивачем доказами підтверджується той факт, що діями Відповідача ОСОБА_3 завдано моральної шкоди його сину ОСОБА_4 , а також, доведено, що наявні й інші складові відповідальності за заподіяну Позивачу шкоду - протиправність діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням, вина.
Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнала Позивач та враховуючи конкретні обставини справи, глибину та тривалість таких страждань, з урахуванням принципу розумності та справедливості і вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню у розмірі 45 000,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного позивачем способу захисту права.
При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 3, 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з Відповідача в дохід держави у розмірі 768,40 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) як законного представника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відшкодування моральної шкоди в розмірі 45 000,00 (сорок п`ять тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 10.03.2020 року.

СуддяВ. П. Цукуров