головуючий у суді І інстанції Сирбул О.Ф.
провадження № 22-ц/824/4335/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мостової Г.І.,

суддів Рейнарт І.М., Слюсар Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Закупки.пром.уа», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Шевченко Інна Леонтіївна, Державне підприємство «Сетам», Перша українська міжрегіональна товарна біржа, про визнання недійсними прилюдних/електронних торгів, визнання протоколу проведення прилюдних/електронних торгів з продажу нерухомого майна недійсним, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд: визнати прилюдні/електронні торги від 01 грудня 2017 року щодо продажу квартири АДРЕСА_1 недійсними; визнати протокол проведення прилюдних торгів із продажу нерухомого майна (квартири АДРЕСА_1 ) № UА-ЕА-2017-11-20-000107-с від 01 грудня 2017 року щодо продажу лоту № FHG 2593 недійсним; визнати договір купівлі-продажу квартири від 18 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого ПН КМНО Шевченко І.Л. недійсним; зобов`язати ПН КМНО Шевченко І.Л. скасувати запис про право власності № 24003868 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексовим № 38800960 від 18 грудня 2017 року за ОСОБА_2 , здійснений ПН КМНО Шевченко І.Л. шляхом його вилучення з єдиного державного реєстру речових прав.

Звертаючись з позовом про визнання недійсними прилюдних /електронних торгів від 01 грудня 2017 року та протоколу проведення прилюдних торгів із продажу спірного нерухомого майна, а також договору купівлі-продажу квартири від 18 грудня 2017 року, позивач обґрунтовувала його тим, що відповідач ПАТ «Дельта Банк» безпідставно набув майно у власність та здійснив незаконне заволодіння майном позивача і її сина ОСОБА_4 , всупереч вимог закону отримав рішення суду та здійснив реєстрацію права власності спірної квартири на своє ім`я, права позивача який був власником спірної квартири та позбавлений такого права на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасоване, підлягають захисту шляхом визнання прилюдних торгів недійсними, організатором електронних торгів порушено вимоги статті 43 Закону України «Про іпотеку», предмет іпотеки був відчужений без належного конкурсу, по низькій, неринковій ціні та без участі усіх учасників, які мали на це право, державним виконавцем заявки на проведення прилюдних/електронних торгів організатору не направлялося, організаторами торгів не здійснювалися дії щодо отримання/надання згоди між іпотекодавцем та іпотекодержателем на предмет визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки, в рішенні суду ціна предмета іпотеки не визначена, відповідної згоди досягнуто не було, на адресу іпотекодавців від організатора торгів жодних повідомлень не надходило, іпотекодавців не повідомили про проведення торгів, чим порушено право позивача на участь в електронних торгах та право оскаржувати їх в судовому порядку, копію протоколу за результатами проведення торгів позивачем не отримувала. Наведені вище обставини створюють істотні та непереборні труднощі в реалізації позивачем права на власність, за рахунок якого вона могла б забезпечити собі належний рівень життя, оскільки спірна квартира була і є її єдиним житлом.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково

Визнано недійсними прилюдні/електронні торги від 01 грудня 2017 року щодо продажу квартири АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним протокол проведення прилюдних торгів із продажу нерухомого майна № UA-EA-2017-11-20-000107-c від 01 грудня 2017 року щодо продажу лоту № FHG2593.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 18 грудня 2017 року. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 16 000 грн та судовий збір у розмірі 2 114 грн 40 коп.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції вважав, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».

Суд першої інстанції, встановивши, що прилюдні/електронні торги, проведені ТОВ ««Закупки.пром.уа» 01 грудня 2017 року, оформлені протоколом № UA-EA-2017-11-20-000107-с від 01 грудня 2017 року, з реалізації предмета іпотеки, відбулися на підставі заочного рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 листопада 2015 року у справі №661/3379/15-ц, яке скасоване ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2018 року, посилаючись на статті 203, 215 ЦК України дійшов висновку про те, що прилюдні/електронні торги вчинені з порушенням норм чинного законодавства.

А також, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання недійсними прилюдних/електронних торгів, визнання протоколу проведення прилюдних/електронних торгів з продажу нерухомого майна недійсним, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, є обґрунтованими та належним чином доведеними, документально підтвердженими та відповідачами, у порядку статей 12, 81 ЦПК України, не спростовані.

Відмовляючи у іншій частині позову, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги у частині скасування запису про право власності №24003868 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексовим №38800960 від 18 грудня 2017 року за ОСОБА_2 , здійснений ПН КМНО Шевченко І.Л. шляхом його вилучення з єдиного державного реєстру речових прав заявлені до третьої особи, а не до відповідача у справі, тому задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на те, що:

відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» АТ «Дельта Банк» самостійно обрав спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення за рішенням суду;

позивачем не доведено, що квартира вибула з його володіння поза його волею, оскільки відповідно до договору іпотеки позивач погодився з правом банку на стягнення на предмет іпотеки у випадку прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором;

електроні торги відбулися 01 грудня 2017 року та на момент їх проведення заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 листопада 2015 року на підставі якого АТ «Дельта Банк» набуло право власності на предмет іпотеки не було скасовано, банк був власником нерухомого майна та мав всі законні підстави для реалізації цього майна в межах процедури, передбаченої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

вже після проведення електронних торгів 01 грудня 2017 року та укладання оспорюваного договору купівлі-продажу 18 грудня 2017 року позивачем було оскаржене заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 листопада 2015 року, яке в подальшому було скасоване 17 січня 2019 року.

Доводів щодо скасування рішення суду в частині відмови у позовних вимогах, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 16 травня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 06/К-08-АПЗ, згідно з умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію та в її межах надав кредитні кошти на наступних умовах: ліміт кредитування: 50 000 грн., що змінюється відповідно до графіка зменшення ліміту кредитування, наведеного у додатку № 1 до цього договору. Строк кредитної лінії: з 16 травня 2008 року до 15 травня 2018 року включно, мета використання коштів: поповнення обігових коштів, інвестиційні цілі, придбання основних засобів, процентна ставка: 11,5 % річних (а.с. 22-27 т. 1).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 16 травня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що діє від імені ОСОБА_4 , було укладено іпотечний договір № 06/Zkiп-08, згідно з яким в іпотеку банку було передано двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 54,2 кв.м. (а.с. 28-30 т. 1).

Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 листопада 1993 року Фондом комунального майна Новокаховської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 05 листопада 1993 року № 209-Д/1473 (а.с. 15 т. 1).

Право власності на предмет іпотеки зареєстровано відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 квітня 2008 року № 18606004, реєстраційний номер об`єкту 23024940 номером запису 4244 в книзі 23, виданого Комунальним підприємством «Каховське бюро технічної інвентаризації».

Обтяження нерухомого майна іпотекою відповідно до Відомостей з державного реєстру іпотек було зареєстровано банком 16 травня 2009 року в порядку, передбаченому законом у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек (а.с. 16-20 т. 1).

30 червня 2010 року між ПАТ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Укрпромбанк» як кредитора у зазначених зобов`язаннях, та АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору утворилася заборгованість, яка станом на 10 серпня 2015 року становить 63 608 грн 44 коп., з яких: 29 768 грн 46 коп. - заборгованість за кредитом; 1 057 грн 62 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 15 772 грн 92 коп. - заборгованість по відсоткам, 1 065 грн 53 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 15 131 грн 08 коп. - комісія, 665 грн 86 коп. - пеня за несвоєчасну сплату комісії, 50 грн - штраф згідно з п.8.3 кредитного договору, 48 грн 31 коп. - 3% річних від суми простроченого кредиту, 48 грн 66 коп. - 3% річних від суми прострочених процентів.

ПАТ «Дельта Банк» у 2015 році звернулося до суду з позовом, де просило в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 16 травня 2008 року № 06/К-08 АПЗ у розмірі 63 608 грн 44 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 54,2 кв. м, житловою площею 29,7 кв. м, шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ; визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вищевказану квартиру.

Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 листопада 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі майна у власність задоволено.

В рахунок часткового погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 16 травня 2008 року № 06/К?08?АПЗ у розмірі 63 608 грн 44 коп. звернуто стягнення за договором іпотеки від 16 травня 2008 року № 06/Zкіп-08, посвідченим приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу, реєстровий номер 2510, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 54,2 кв. м, житловою площею 29,7 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вищевказану квартиру. (джерело http://reyestr.court.gov.ua/Review/53226948).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 грудня 2017 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щадко О. І. 04 липня 2016 року за ПАТ «Дельта Банк» зареєстровано право власності на спірну квартиру.

01 грудня 2017 року на веб-сайті авторизованого електронного майданчика «ZAKUPKI.PROM.UA» через електронну торгову систему ProZorro.Продажі було оголошено електронні торги (аукціон), ідентифікатор яких UA-EA-2017-11-20-000107-с, з продажу активів (майна), що обліковуються на балансі AT «Дельта Банк», лот за № F11G2593, а саме: продажу нерухомості: квартира, за адресою: АДРЕСА_2 ( 3081121) , загальною площею 54,2 кв.м.

Учасниками торгів було зареєстровано дві особи: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Протоколом електронних торгів від 01 грудня 2017 року, оформлено результати проведення вищенаведених торгів, за яким переможцем аукціону визначено учасника ОСОБА_6 .

За результатами електронних торгів від 01 грудня 2017 року, оформлених протоколом № UA-EA-2017-11-20-000107-с, ОСОБА_2 набула у власність спірну квартиру, що підтверджується договором купівлі-продажу від 18 грудня 2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л.

У подальшому ОСОБА_2 подарувала вищевказану квартиру ОСОБА_3 , що підтверджується договором дарування квартири від 26 грудня 2017 року. Згідно з пунктом 1.3 цього договору відчужуване нерухоме майно належить дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. 18 грудня 2017 року за реєстровим номером № 1113.

Відповідно до статті 236 ЦК України визначено, момент, з якого правочин вважається недійсним, а саме правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Оскільки, електронні торги та договір купівлі-продажу квартири, про недійсність яких заявлений позов, відбулися відповідно 01 грудня 2017 року та 18 грудня 2017 року, то колегія апеляційного суду звертає увагу на те, що на вказані дати заочне рішення про визнання права власності на спірну квартиру за ПАТ «Дельта Банк» було чинним, а право власності було зареєстроване за іпотекодержателем.

Отже, іпотека на спірну квартиру у зв`язку з переходом права власності від іпотекодавців до іпотекодержателя припинилася і вказана квартира була реалізована як майно банку, що ліквідується відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Підстави для застосування до спірних правовідносин Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку» та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, що затверджений наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 20 вересня 2016 року, - відсутні.

Правова природа продажу спірного нерухомого майна на відкритих торгах в межах процедури їх здійснення, передбаченої нормами спеціального Закону дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статті 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону.

Відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 не є стороною оспорюваних правочинів.

Звертаючись з позовом про визнання недійсними прилюдних/електронних торгів від 01 грудня 2017 року та протоколу проведення прилюдних торгів із продажу спірного нерухомого майна, а також договору купівлі-продажу квартири від 18 грудня 2017 року, позивач обґрунтовувала його тим, що її права порушені оскільки відповідач ПАТ «Дельта Банк» безпідставно набув майно у власність та здійснив незаконне заволодіння майном, всупереч вимог закону отримав рішення суду та здійснив реєстрацію права власності спірної квартири на своє ім`я, права позивача який був власником спірної квартири та позбавлений такого права на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасоване, підлягають захисту шляхом визнання прилюдних торгів недійсними, спірне майно було відчужене по низькій, неринковій ціні. Наведені вище обставини створюють істотні та непереборні труднощі в реалізації позивачем права на власність, за рахунок якого вона могла б забезпечити собі належний рівень життя, оскільки спірна квартира була і є її єдиним житлом.

Колегія апеляційного суду вважає, що вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду вважає, що позивачем ОСОБА_1 доведено, що укладанням оспорюваних правочинів порушено її права, внаслідок чого у неї наявне на право їх оспорення відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Згідно із частиною 2 статті 16, частини 1 статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

За змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду України від 11 червня 2014 року у справі № 6-52цс14).

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 05 листопада 2015 року, заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду.

15 березня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» змінило предмет позову та просило суд в рахунок погашення заборгованості у сумі 63 608 грн 44 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки а саме: спірну двокімнатну квартиру шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

20 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати недійсними договір іпотеки від 16 травня 2008 року № 06/Zкіп-08 та пункти 4.4.1, 4.4.2, 4.4.4, зазначеного договору, який був укладений 16 травня 2008 року між нею та ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк».

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 січня 2019 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з протоколом засідання кредитного комітету АТ «Дельта Банк» від 29 липня 2016 року № 110/1 ПАТ «Дельта Банк» набув право власності на предмет іпотеки, що виступає забезпеченням за кредитним договором від 16 травня 2008 року № 06/К-08-АПЗ, а саме на спірну двокімнатну квартиру та реалізував її ОСОБА_2 шляхом продажу на електронних торгах, яка в свою чергу подарувала зазначену квартиру ОСОБА_3 , що підтверджується договором дарування від 26 грудня 2017 року.

Крім того, ПАТ «Дельта Банк» здійснило за рахунок вартості майна, набутого у власність банку, погашення заборгованості позичальника ФОП ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі 72 162 грн 62 коп., тому на час ухвалення рішення заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» відсутня, банк реалізував своє право шляхом набуття у власність предмета іпотеки та розпорядився ним на власний розсуд. На сьогодні ОСОБА_1 не є власником спірної квартири, тому майнові права позивача не порушені, а спір відсутній.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 22 травня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта банк» було задоволено частково.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 січня 2019 року в частині позовних вимог до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки закрито.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 січня 2019 року в частині позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 661/3379/15-ц (провадження № 61-13003св19) касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» залишена без задоволення (джерело http://reyestr.court.gov.ua/Review/87760486).

Отже, встановивши, що спірна квартира вибула з володіння власника ОСОБА_1 поза його волею, на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, колегія апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав, передбачених статтями 224, 225 ЦК України, з якими закон пов`язує визнання правочинів недійсними, оскільки право продажу належить власнику майна.

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині позовних вимог про визнання недійсними прилюдних/електронних торги від 01 грудня 2017 року та протоколу проведення прилюдних торгів із продажу спірного нерухомого майна, а також договору купівлі-продажу квартири від 18 грудня 2017 року на підставі статті 203, 215 ЦК України.

Помилковість посилання суду першої інстанції при ухваленні рішення про задоволення позову в цій частині позовних вимог також і на Закон України «Про виконавче провадження», Закон України «Про іпотеку» та Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, що затверджений наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 20 вересня 2016 року на правильність рішення суду першої інстанції не впливає та не є підставою для його скасування.

Колегія апеляційного суду також звертає увагу на те, що позов про визнання недійсним правочинів щодо нерухомого майна (квартиру), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розглянутий Дарницьким районним судом міста Києва.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 378 ЦПК України, оскільки учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявляв про непідсудність цієї справи, у колегії апеляційного суду відсутні підстави для направлення справи на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2020 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді І.М. Рейнарт

Т.А. Слюсар