КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року

справа № 755/71829/17-ц

провадження № 22-ц/824/7941/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія управління активами «Прімоколект-Капітал»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Захарченка В.П., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаня управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» звернулось до суду із вищевказаним позовом.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року позовні вимоги товариства задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 61 240,3 грн та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції не враховано положення ст. 257 ЦПК України щодо застосування строку позовної давності. Крім того, зазначає, що ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова задоволено заяву ПАТ «АльфаБанк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду та вже стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 34 358,92 грн. Таким чином, враховуючи наявність рішення третейського суду між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, провадження у справі підлягає закриттю.

Крім того, вважає що при вирішенні спору порушено правила підсудності, оскільки зареєстроване місце проживання відповідача є м. Бахмач, Чернівецька обл.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Компанія управління активами «Прімоколект-Капітал» просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зазначає, що на даний час кредитором за зобов`язанням є позивач. Відповідачем не надавалась інформація щодо зміни свого місця проживання. Зазначає, що сторонами встановлено застереження у договорі щодо збільшення строку позовної давності, яка становить 50 років. Вказує, що рішенням третейського суду стягнуто суму боргу станом на 2010 рік, у зв`язку із чим, позивач скористався своїм правом та звернувся до суду із вимогою про стягнення заборгованості станом на 2017 рік в межах строку позовної давності. Відповідачем не надано доказів щодо виконання ним в повному обсязі зобов`язань за договором.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із невиконання відповідачем зобов`язань за Договором.

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком суду.

Судом встановлено, що між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 690009528, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді грошових коштів, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 05.03.2009 р.

18.12.2012 р. ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» уклали договір відступлення права вимоги № 2012-1-2/1.

Згідно договору про відступлення права вимоги, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Кредит - капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Альфа-Банк».

В свою чергу, 27.12.2012 р. між ТОВ «ФК «Кредит-капітал» та ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» було укладено договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 27/12/2012-01, згідно якого відбулося переуступлення прав вимоги, та відповідно до умов якого, останнє набуло права грошової вимоги відносно осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «Кредит-капітал».

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки.

Як вбачається із матеріалів справи 05.03.2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 690009528.

Відповідно до п.п. 2, 2.1 Договору Банком надано позичальнику платіжну катку, сума відновлювальної кредитної лінії становить 13 635,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представником банку зазначено, що відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 23.11.2017 р. у розмірі 61 240, 30грн, яка складається з :

тіло кредиту - 21174,3 грн

заборгованість по відсоткам - 40 066 грн

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова заяву ПАТ «Альфа Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у складі судді Ленько Н.В. по цивільній справі за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Видано ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 02.12.2010 року по цивільній справі №4739-7/534/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 690009528 у сумі 34 358, 92 грн та судові витрати по сплаті третейського збору в сумі - 10,00 грн.

З чого слідує наявність рішення третейського суду про стягнення заборгованості із відповідача на користь позивача за кредитним договором за період 05.03.2008 року по 02.12.2010 рік.

Відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Вважаючи обґрунтованими позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції не врахував, що за рішенням третейського суду від 02.12.2010 року, заборгованість за тим самим кредитним договором вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту, всупереч положенням ст. 61 Конституції, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.

Вказане стосується й нарахованих відсотків та неустойки за період з 05.03.2008 р. по 02.12.2010 р.

Разом із тим, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав не припиняє відносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Рішенням третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 02.12.2010 року задоволено вимоги банку та стягнуто з відповідача заборгованість у сумі 34 358, 92 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованість станом на день відступлення права вимоги складає 61 240,30 грн.

Таким чином із ОСОБА_1 на користь ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» підлягає стягненню різниця суми заборгованості, стягнута за рішенням суду та наявною заборгованістю за договором, що складає 26 881,36.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду постановлено з порушенням правил підсудності колегія суддів відхиляє, оскільки адреса відповідача ( АДРЕСА_1 ) зазначена у кредитному договорі та була підтвердження ним під час укладання правочину. Відповідно до п.3.2.1 Договору відповідач повинен вчасно повідомляти зміни в документах/відомостях, що були надані ним при укладенні договору, проте таких повідомлень матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом положень ст. 257 ЦК України про позовну давність, колегія суддів відхиляє, оскільки ст. 259 ЦК України позовна давність встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 8.5 Договору, укладеного між сторонами, встановлено, що позовна давність за спорами, що випливають із даного договору становить 50 років. Сторонами встановлено, що вказане застереження до договору є договором про збільшення позовної давності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, у зв`язку із чим колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду від 12 червня 2018 року та постановлення нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Положеннями ч.ч. 5, 6 ст. 444 ЦПК визначено, що питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Разом з тим, подана ОСОБА_1 заява про поворот виконання рішення задоволенню не підлягає, оскільки заявником не надано належних доказів на підтвердження списання з нього сум за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року.

Таким чином, судом першої інстанції не в повній мірі досліджено усі обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про задоволення позову.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 червня 2018 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Управління Активами «Прімколект-Капітал» , адреса: 7900, м.Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корп) заборгованість за кредитним договором №690009528 від 03.05.2008 в розмірі 26 881, 38 грн та судовий збір у розмірі 268,81 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 25 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді