Справа № 192/191/20
Провадження № 2/192/1070/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Гаркуши І.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Солонянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

На обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2014 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На час подання позову виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Солонянському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Позивачка посилається на те, що аліменти в розмірі 400 гривень на місяць є меншими, ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину, а тому просить суд змінити спосіб стягуваних за рішенням суду аліментів на ј частину від доходів відповідача. При цьому позивачка зазначає, що отримувати менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину вона не може, а у разі зміни матеріального становища відповідача, автоматично почне отримувати більші суми на утримання дитини.

Під час вирішення спору просила врахувати, що відповідач працездатний, а його стан здоров`я дозволяє працювати та сплачувати аліменти, а вона на даний час втратила роботу і не може самостійно забезпечити належний рівень утримання дитини.

У судовому засіданні 10 березня 2020 року позивачка ОСОБА_1 свій позов підтримала та пояснила, що на даний час змушена доглядати за своєї матір`ю та бабусею-інвалідом у зв`язку з чим вимушена була звільнитися і оформити відповідний догляд в органах соціального страхування. Тому на даний час вона має незадовільний фінансовий стан та не може належним чином забезпечити утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 10 березня 2020 року пояснив, що на даний час він має ІІІ групу інвалідності, отримує пенсію, не працює, проте не відмовляється від сплати аліментів на утримання спільної з позивачкою дитини. Йому відомо про відкрите виконавче провадження зі стягнення аліментів і він намагався сплачувати аліменти однією сумою, на рік вперед. У судовому засіданні також визнав позов ОСОБА_1 в повному обсязі, не заперечував проти зміни розміру та способу стягнення аліментів на ј від усіх його доходів, про що надав відповідну заяву суду (а.с.40).

Представник третьої особи - Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.38).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 19 грудня 2014 року, шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8).

Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №192/2506/14 відкрито 26 грудня 2014 року Солонянським районним відділом ДВС (а.с.10), а дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с.9,14).

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей".

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд України в своїй постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним, оскільки навіть маючи ІІІ групу інвалідності по загальному захворюванню має можливість (а.с.31), отримує пенсію (а.с.39), доказів про перебуванні інших осіб на його утриманні суду не надав. Крім того, суд враховує те, що під час розгляду справи в судовому засіданні відповідач надав суду заяву, згідно якої визнав позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, про що надав відповідну заяву (а.с.40), а таке визнання позову прийнято судом відповідно до положень ст. ст. 49, 206 ЦПК України та роз`яснено відповідачу наслідки його визнання.

Також судом під час вирішення спору враховано, що позивачка з жовтня 2019 року не працює (а.с.13), оскільки вимушена здійснювати догляд за її родичами. Таким чином, суд вважає, що у зв`язку зі зміною матеріального стану позивачки, а також у зв`язку із визнанням позову в повному обсязі відповідачем, існують правові підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.

На підставі ст.ст. 180-182, 183, 192 СК України, керуючись ст.ст.12, 13, 49, 81, 141, 259, 263-265,280-282 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Солонянський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про зміну способу стягнення аліментів, - задовольнити.

Змінити спосіб стягуваних за рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2014 року аліментів з ОСОБА_2 (місце реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце мешкання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з 400 (чотириста) гривень 00 копійок на 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 (вісімсот сорок) гривень 40 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 13 березня 2020 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина