№ 336/1652/20
Пр..№ 2/336/1678/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

18 вересня 2020 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи Запорізька будівельна товарна біржа, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нароха Ольга Василівна) про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 26.03.2020 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом, який уточнила в процесі розгляду справи.

В позові зазначила, що 22 травня 1996 р. між її чоловіком ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу за умовами якого ОСОБА_2 продала, а чоловік позивача ОСОБА_3 придбав за 280 мільйонів карбованців житловий будинок АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу № 354 був оформлений та зареєстрований на Запорізькій будівельній біржі.

Умови договору купівлі-продажу при укладанні цієї угоди були виконані, тобто ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_3 прийняв у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 передав відповідачу 280 000 000 крб. вартість зазначеного житлового будинку.

В нотаріальному порядку вказаний договір купівлі-продажу не був посвідчений. З дня придбання у власність житлового будинку на протязі 24 років, позивач та її чоловік постійно були зареєстровані та проживали в ньому, сплачували комунальні послуги, здійснювали ремонт.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Позивач своєчасно звернулась до приватного нотаріуса Нароха О.В. після смерті чоловіка з заявою про прийняття спадщини, але не може оформити документи у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу житлового будинку не був посвідчений нотаріально.

За позовом позивач, посилаючись на ст.ст.16 ЦК України, ст.ст.128, 153, 224, 227 ЦК України (в ред.1963 р.), ЗУ «Про товарні біржи», просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 354 від 22 травня 1996 р., зареєстрований на Запорізькій будівельній біржі житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Ухвалою від 29.04.2020 р. відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 11.06.2020 р.

11.06.2020 р. підготовче судове засідання відкладено на 18.08.2020 р. у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

18.08.2020 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 18.09.2020 р.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача, яка позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаірального округу Нароха О.В. направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала.

Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

Представник третої особи Запорізької будівельної товарної біржів судове засідання не з`явився, про розгляд справи третя особа повідомлялась у встановленому порядку, пояснень по суті позову не подано.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України розгляд справи проведено за відсутності представника третьої особи.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача та третьої особи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 22.05.1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нерухомості № 354, за яким ОСОБА_3 придбав будинок АДРЕСА_1 . Згаданий договір на підставі ст.15 ЗУ «Про товарні біржі» був зареєстрований на Запорізькій будівельній товарній біржі (а.с.5). Право власності ОСОБА_3 на підставі вказаного договору зареєстровано в ТОВ «ЗМБТІ» (а.с.5 зв).

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" N 9 від 06.11.2009 року встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Отже, в даному випадку на момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР.

Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Статтею 47 УРСР (в редакції 1963 року) встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року N 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Зі змісту договору купівлі-продажу від 22.05.1996 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", зареєстрований на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. У відповідності до вимог ст. 227 ЦК України підлягає реєстрації в органах технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

До 01.01.2013 року виникнення права власності на нерухоме майно не пов`язувалося з його державною реєстрацією. Державна реєстрація здійснювалася за фактом права власності, яке вже виникло.

В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_3 .

Отримавши державну реєстрацію в ТОВ «ЗМБТІ» права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який ОСОБА_3 придбав за договором купівлі-продажу від 22.05.1996 р., держава цим самим визнала його право власності на спірну нерухомість, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави вважати даний договір дійсним.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З наведеного суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_3 , має право на зверенння до суду з даним позовом, та її порушене право підлягає захисту у обраний позивачем спосіб, у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 280-284, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (остання відома адреса - АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий) (треті особи Запорізька будівельна товарна біржа, приватний нотаріус Запорізького міського нотаірального округу Нароха Ольга Василівна) про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомості АДРЕСА_2 , укладений 22 травня 1996 року на Запорізькій будівельній товарній біржі, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 23 липня 1996 року в реєстровій книзі № 122 за реєстровим № 18105.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 24 вересня 2020 року.

Суддя О.В.Дмитрюк