Провадження №2-о/523/319/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.

за участю секретаря Мица А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи - Суворовського відділу Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на території України

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт його постійного проживання на території України, станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заяви вказано, що заявник народився на території України 12.06.1956 році в с. Замагора, Верховинського району, Івано-Франківської області. Увесь цей час заявник жив на території України. На теперішній час ОСОБА_1 не має документів, що посвідчують його особу та підтверджують громадянство. З цією метою він звернувся до міграційної служби, проте відмовлено у видачі паспорту та роз`яснено йому право на звернення до суду для встановлення факту проживання на території України.

До судового засідання заявник не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність заявлені вимоги підтримав.

Суворовський відділ Державної міграційної служби України в Одеській області не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженець України, Івано-Франківська область, Верховинський район, с Змагора, стоїть на обліку в КУ "Обласний центр обліку бездомних громадян", звертався до Суворовського РВ у м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області із заявою щодо встановлення його особи для подальшого документування паспортом громадянина України.

Відповідно до довідки ПАО "ОДЕСКАБЕЛЬ" №77 від 30.07.2020 року, ОСОБА_1 працював у ПАО "ОДЕСКАБЕЛЬ" з 12.12.1981 року, наказ №605 від 15.12.1981 року по 21.04.1992 року, наказ №126 від 22.04.1992 року, на посаді водія автомобіля.

Згідно з п. 1 і п. 2 ч. 1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» №2235-111 від 18.01.2001 р. (у редакції Закону №957-VIII від 28.01.2016) громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п.8 розділу ІІ Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006), для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Постійне місце проживання - це місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом) (ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, зважаючи, що мета подання такої заяви є очевидною, а рішення суду матиме юридичні наслідки для заявника у вигляді паспортування ОСОБА_1 належним документом, в іншому порядку заявник не має можливості захистити свої права, суд приходить до висновку, про задоволення заяви про встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Керуючись ст. 8 Закону України «Про громадянство України», ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст.1-13,76-81, 83,89, 223,293,315, 316, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи - Суворовського відділу Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 18.12.2020 року.

Суддя