Справа № 946/7444/19
Провадження № 2/946/773/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.,

за участю секретаря Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила 17.10.2019 року, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання позивачки разом з померлим ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради площею 2,08 га умовних кадастрових гектарів (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданий Ізмаїльською районною державної адміністрацією, зареєстрований 18.10.1996 року). В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема: земельна частка (пай) у колишньому КСП « ОСОБА_5 » на території Утконосівської сільської ради площею 2,08 га умовних кадастрових гектарів, право власності на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданим Ізмаїльською районною державної адміністрацією 18.10.1996 року. 23.12.2008 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого усе своє майно, де б воно не збуло, та з чого б не склалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, він заповів позивачці ОСОБА_1 . На день смерті спадкодавець ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а спільно з ним на день його смерті були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 Листом №778/02-14 від 19.09.2019 року приватний нотаріус Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. повідомила позивачці про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що нею був пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини. З огляду на зазначене, позивачка просить встановити факт постійного проживання її разом з померлим ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме, станом на 23.03.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради площею 2,08 га умовних кадастрових гектарів (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданий Ізмаїльською районною державної адміністрацією, зареєстрований 18.10.1996 року).

Позивачка та його представник в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином про час та місце розгляду справи. Представник позивачки надав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність та відсутність позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачки в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином про час та місце розгляду справи, надали суду письмові заяви, в яких вказали, що позов визнають у повному обсязі та просять розглядати справу у їх відсутність. Факт постійного проживання позивачки разом із ОСОБА_4 підтверджують.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які пояснили, що дійсно ОСОБА_1 постійно проживала у будинку з померлим ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , на день його смерті, а саме, станом на 23.03.2014 року, та доглядала за ним.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення свідків, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

У відповідності до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 24.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №461, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого Ізмаїльською районною державної адміністрацією, зареєстрований 28.11.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №326, ОСОБА_4 , який проживає в с.Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області. належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Вікторія», розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.12).

Як вбачається із довідки Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.08.2018 року №1399 (а.с.8) згідно із записом у погосподарській книзі Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на день смерті ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 . На день його смерті і протягом 6 місяців у будинку по АДРЕСА_1 , разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_2 з 1959 року по теперішній час, дочка ОСОБА_3 з 1959 року по теперішній час. За даними Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області померлий залишив заповідальне розпорядження, зареєстроване під №529 від 23.12.2008 року, в якому заповідано майно, що належить заповідачеві, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема: земельну частку (пай) у колишньому КСП « ОСОБА_5 » на території Утконосівської сільської ради площею 2,08 га умовних кадастрових гектарів, право власності на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданим Ізмаїльською районною державної адміністрацією 18.10.1996 року.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.7) №22870245 від 15.02.2010 року спадкодавець, ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 23.12.2008 року за реєстровим №529.

Як вбачається із заповіту, посвідченого Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 23.12.2008 року за реєстровим №529 (а.с.6), ОСОБА_4 заповів усе майно, де б воно не було та з чого б не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті, і на що він за законом матиме право, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заповіт чинний та не скасовувався.

Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 відповідно до ст.1241 ЦК України немає.

Як вбачається із пояснень свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , позивачка постійно проживала у будинку з померлим ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , на день його смерті, а саме, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, спадкоємицею зазначеної спадщини є ОСОБА_1 , яка на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , що підтверджується показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Листом приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. №778/02-14 від 19.09.2019 року відмовлено позивачці про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1 надійшла 19.09.2019 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, отже ОСОБА_1 було пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.11).

Частиною 1 ст.1296 ЦК України передбачено спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.293 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду.

Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті.

Так, факт проживання позивачки ОСОБА_1 разом з померлим ОСОБА_4 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджують допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно п.6 ч.1 ст.З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація - це лише внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання, із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку уповноваженого на те органу. При цьому, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання.

Таким чином, саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.

В свою чергу відповідно до п.3.5 роз`яснення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачки неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачки на спадщину такими, що підлягають захисту, в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 200, 206, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_3 », в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колишньому КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради площею 2,08 га умовних кадастрових гектарів, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданий Ізмаїльською районною державної адміністрацією, зареєстрований 18.10.1996 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко