Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Тимощука О.Я.,
при секретарі - Рибачик О.А.,
В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю задоволено.

03.03.2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Цуняк В.Й. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 569/22083/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

13.04.2020 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником відповідача - адвокатом Панчелюгою К.М. подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, у якому вказує, що у Додатку № 2 до Договору № 11 про надання правничої допомоги у формі представництва від 29.11.2019 року, Звіті про виконання Договору про надання правової допомоги адвокатом від 25.02.2020 року зазначено, що 09.10.2019 року з 16:00 до 17:00 здійснювалося опрацювання відзиву Відповідача від 26.01.2020 року, розмір суми, що сплачений клієнтом 500 грн. Також, у Додатку № 2 до Договору № 11 про надання правничої допомоги у формі представництва від 29.11.2019 року Звіті про виконання Договору про надання правової допомоги адвокатом від 25.02.2020 року зазначено, що 20.02.2020 року проводилася підготовка до допиту сторони в якості свідка, підготовка до допиту свідків, аналіз доказової бази, складання запитань, розмір суми, що були сплачені клієнтом - 700 грн. Зазначає, що допит свідків не проводився, від виклику свідків відмовився сам же представник позивача. Також, згідно вказаного додатку, 19.12.2019 року адвокатом вже здійснювалося вивчення матеріалів справи, за що Клієнтом сплачено 500 грн. Вважає, що з критерія реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) такі витрати не були дійсними та необхідними. Також, щодо стягнення витрат на правову допомогу за Договором про надання правничої допомоги у формі представництва № 100 від 05.10.2019 року, то відповідно до Додатку до вказаного Договору - Звіту про виконання Договору про надання правової допомоги від 25.02.2020 року зазначено, що 04.02.2020 року адвокатом Цуняком С.В. написано клопотання про виклик та допит свідка (сторони по справі) від 04.02.2020 року. Розмір сум, що були сплачені клієнтом - 200 грн. Вказує, що допит свідка (позивача по справі) та інших свідків, заявлених представником позивача не проводився, оскільки представник позивача адвокат Цуняк В.Й. відмовився від таких клопотань. Вважає, що виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) такі витрати не були дійсними та необхідними.

14.04.2020 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівнеської області представником позивача - адвокатом Цуняком В.Й. подано заяву-пояснення на клопотання представника відповідача - адвоката Панчелюги К.М. про зменшення витрат на правову допомогу, у якій заначено, що у Додатку № 2 до Договору про надання правничої допомоги, Звіті про виконання Договору № 11 від 25.02.2020 року помилково зазначена дата опрацювання відзиву відповідача 09.10.2019 року з 16:00 до 17:00, що є технічною опискою, а фактичною датою опрацювання вказаного відзиву є 30.01.2020 року (згідно тренінгу отримання відправлення №616).

Крім того, зазначає, що щодо врахування 700 грн. і 200 грн. за підготовку сторони до допиту в якості свідка та інших свідків заявлених представником позивача, то представник заперечує їх безпідставність, оскільки малось на увазі допит сторони як свідка саме відповідача, що і мало місце в судовому засіданні, а відмова від допиту інших свідків позивача, то вона зумовлена діями відповідача, а саме не надання жодних доказів на підтвердження своїх заперечень. Просить в задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Панчелюги К.М. відмовити.

Позивач та її представник - адвокат Цуняк В.Й. в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та дату розгляду заяви належним чином. 14.04.2020 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником позивача - адвокатом Цуняком В.Й. подано заяву, в якій заяву підтримує в повному обсязі, просить її задоволити та розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність позивача.

Представник відповідача - адвокат Панчелюга К.М. в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду заяви належним чином, 14.04.2020 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області подала клопотання, в якому просить врахувати її клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та розгляд заяви проводити у її відсутність та у відсутність відповідача.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд прийшов до висновку про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат з наступних підстав.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3)судом не вирішено питання про судові витрати;

4)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю задоволено, визнано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 113 кв.м., житловою площею 25,6 кв.м. - особистою приватною власністю ОСОБА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 виданого 18.06.2013 року за № НОМЕР_5; стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Володимир-Волинським МВ УМВС України в Волинській області 28.04.2001 року) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 857 гривень 93 копійки.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, надання правової допомоги позивачу ОСОБА_1 здійснювалось адвокатами Адвокатського об`єднання «Адвокатська контора Цуняка » Цуняком Сергієм Володимировичем та Цуняком Володимиром Йосиповичем , які діяли на підставі Договору про надання правничої допомоги № 100 від 05.10.2019 року та Договору про надання правничої допомоги № 11 від 29.11.2019 року відповідно.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, в судовому засіданні 02.03.2020 року представником позивача - адвокатом Цуняком В.Й. було надано Договір про надання правничої допомоги № 100 від 05.10.2019 року, Додаток № 1 до Договору № 100 про надання правничої допомоги від 05.10.2019 року, який є невід`ємним додатком до договору, Додаток № 2 до Договору про надання правничої допомоги № 100 від 05.10.2019 року «Звіт про виконання Договору про надання правничої допомоги адвокатом», оригінал квитанції від 25.02.2020 року про сплату грошових коштів за надання послуг ОСОБА_1 по Договору про надання правничої допомоги № 100 в розмірі 5 000 грн.

А також, Договір про надання правничої допомоги № 11 від 29.11.2019 року, Додаток № 1 до Договору № 11 про надання правничої допомоги від 29.11.2019 року, який є невід`ємним додатком до договору, Додаток № 2 до Договору про надання правничої допомоги № 11 від 29.11.2019 року «Звіт про виконання Договору про надання правничої допомоги адвокатом», оригінал квитанції від 25.02.2020 року про сплату грошових коштів за надання послуг ОСОБА_1 по Договору про надання правничої допомоги № 11 в розмірі 5 000 грн.

До Заяви про винесення додаткового рішення від 02.03.2020 року представником позивача - адвокатом Цуняком В.Й. було долучено відомості із трудової книжки Цуняка В.Й. , копію посвідчення № НОМЕР_4 та копію Ордеру № 17 відповідно до Наказу №4/1 від 11.03.2016 року.

Суд вирішуючи питання про надання професійної правничої допомоги, керуються наступним.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Саме такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Додатковій Постанові від 19.02.2020 року по цивільній справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19.

З огляду на зазначене, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких сторона має заперечення.

Стороною позивача заявлена вимога на відшкодування судових витрат по оплаті правничої допомоги адвоката в розмірі 10 000 грн., що підтверджується належними та допустимим доказами зазначеними вище.

Що стосується заперечень представника відповідача - адвоката Панчелюги К.М. щодо правомірності оплати за рахунок відповідача певних сум, то суд вважає що вказані доводи підлягають до задоволення частково, а саме в розмірі 900 грн. які складаються з витрат на підготовку допиту свідків - 700 грн. та написання заяви про виклик та допит свідків - 200 грн., оскільки останні судом не допитувались.

Щодо доводів представника відповідача - адвоката Панчелюги К.М. про безпідставне включення до оплати суми 500 грн. за опрацювання відзиву відповідача від 26.01.2020 року, по причині того що зазначена дата опрацювання вказаного відзиву 09.01.2019 року, тобто до дня створення відзиву, то суд вважає ці доводи безпідставними, до уваги їх не приймає, та погоджується з позицією сторони позивача про технічну описку, при цьому враховує, що вказаний обсяг роботи був виконаний, що підтверджується обізнаністю змісту вказаного документа представником позивача у судовому засіданні.

При вирішенні питання щодо певних видів наданих послуг правничої допомоги адвокатами по зазначеній цивільній справі, суд враховує їх пов`язаність із розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу їх необхідності.

Із матеріалів справи вбачається, що дії адвокатів по наданню послуг відповідають умовам договорів про надання правової допомоги, а час, витрачений на складання та подання цих документів, є обґрунтованим.

За таких обставин, витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу адвокатами підлягають задоволенню частково у розмірі 9 100 грн., оскільки вказана сума підтверджується належними та допустимими доказами дослідженими в судовому засіданні.

Одночасно суд зауважує, що витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними із складністю цієї справи, наданими адвокатами обсягом послуг, зокрема одним адвокатом у досудовій підготовці справи щодо складення заяв, процесуальних та інших документів правового характеру, а також здійснення представництва іншим адвокатом.

Надані послуги та визначені суми гонорару відповідають критеріям закріпленим у ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», розумності їхнього розміру, із врахуванням реальності таких витрат. При цьому суд, врахував заперечення представника відповідача - адвоката Панчелюги К.М. щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 263-265, 268, 270, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Цуняка В.Й. про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Володимир-Волинським МВ УМВС України в Волинській області 28.04.2001 року) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 9 100,00 грн.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.