УХВАЛА

29 грудня 2020року

м. Київ

справа № 545/2123/19

провадження № 61-19207ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до АТ КБ «ПриватБанк», в якому просила стягнути з останнього на свою користь кошти в розмірі 470 Євро, пеню - 1 315 грн 06 коп. та 75 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що в квітні 2019 року із-за кордону, за допомогою міжнародної платіжної системи РrivatМоnеу, на її ім`я ініційовано переказ грошових коштів в розмірі 470 Євро. У міжнародній платіжній системі РrivatМоnеу платіжною організацією - є АТ КБ «ПриватБанк». Звернувшись до відділення Банку для отримання коштів, отримала карту ПриватБанку, на яку були зараховані грошові кошти у розмірі 470 Євро. Проте, працівниками банку відмолено їй у видачі грошових коштів, оскільки за нею обліковується заборгованість

за кредитним договором № PLRMAU36720176 від 03 листопада 2007 року, а тому вказані грошові кошти за переказом були направлені на погашення заборгованості.

Зазначала, що заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2008 року стягнено з неї на користь банку заборгованість в розмірі 23 740 грн. Вказане рішення виконане нею, у зв`язку з чим 13 листопада 2014 року в.о. Начальника Ленінського ВДВС м. Полтави було завершене виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2 - 2100/08, виданого 29 грудня 2008 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області.

На думку заявника, відповідач не мав будь-яких правових підстав для списання та невидачі коштів за переказом в сумі 470 Євро.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано припиненим з 26 листопада 2008 року кредитний договір № PLRMAU36720176 від 03 листопада 2007 року.

Стягнено з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 470 Євро - суми переказу; 1 315 грн 06 коп., що за офіційним курсом НБУ станом на 21 серпня 2019 року, еквівалентно 47 Євро - пені; 75 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Місцевий суд, задовольняючи позов ОСОБА_1 , виходив з того, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог. Оскільки будь-якої заборгованості позивача перед банком немає, дії та бездіяльність АТ КБ «ПриватБанк» призвели до безпідставного та необґрунтованого порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 . Позивач має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки порушення її прав призвело до моральних страждань, зокрема, психологічного дискомфорту, втрати душевної рівноваги, які були викликані порушенням її прав зі сторони відповідача.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду в частині відшкодування моральної шкоди, АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2019 року змінено.

Зменшено розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 з 75 тис. грн до 15 тис. грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду в частині відшкодування моральної шкоди, виходив з того, що позивачем доведено наявність моральної шкоди в розмірі 15 тис. грн, заподіяної неправомірною поведінкою відповідача, а також безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням шкоди, в той же час, відповідач не довів відсутність вини в заподіянні моральної шкоди.

У грудні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у відшкодуванні моральної шкоди.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Станом на 21 серпня 2019 року (день звернення позивача до суду) офіційний курс гривні до Євро встановлений Національний банком України на рівні 27 грн 98 коп. за 1 Євро.

Отже, 470 Євро х 27,98 = 13 150 грн 60 коп.

Предметом позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» є захист прав споживача, шляхом стягнення з відповідача коштів у розмірі 470 Євро (13 150 грн 60 коп.), пені - 1 315 грн 06 коп. та 75 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ціна позову в загальному розмірі становить 89 465 грн 66 коп., яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн), а тому справа № 454/2123/19 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Вказівка в резолютивній частині постанови Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене в малозначній справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 листопада 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача відмовити.

Судді:В. С. Жданова
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко