У Х В А Л А

23 вересня2020 року

м. Київ

справа № 203/2276/19

провадження № 61-8269 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ДП «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року, яке залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2020 року у позові відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

19 травня 2020 року, засобами поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2020 року, в якій скаржник просить скасувати ці судові рішення та постановити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У касаційній скарзі скаржник зазначає підставу касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини 2 статті 389 ЦПК України.

Вважає, що суди застосували положення частини 1 статті 233 КЗпП України (щодо строків звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів) та частини 4 статті 267 ЦК України (щодо наслідків спливу позовної давності) без врахування правового висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 08 серпня 2018 року у справі №757/19004/15-ц, правового висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 06 квітня 2016 року у справі №6-409цс16, в яких зазначено, що поважними причинами пропущення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтвердженні належними доказами щодо неможливості такого звернення. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести в рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строку.

Крім цього, ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому посилається на те, що її щомісячний дохід становить 2 000 грн у вигляді пенсії, а також зазначає, що на даний час вона має проблеми зі здоров`ям та всі її кошти витрачаються на лікування. На підтвердження вказаних обставин додає довідку Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 03 серпня 2020 року, довідку №321 Дніпровського центру первинної медико-санітарної допомоги № 1, довідки про доходи ОСОБА_1 ..

Частиною третьою статті 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; предметом позову є захист трудових прав.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи наведені заявником доводи щодо звільнення від сплати судового збору та надані докази дають достатніх підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору (п. 1, 3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 березня 2020 року на підставі пункту першого частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувати із Кіровського районного суду м. Дніпропетровська матеріали справи № 203/2276/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцять днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров