РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7244/19

пр. № 2/759/702/20

30 січня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва у складі

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Грень О.О.

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації (03115, пр. Перемоги, 97) про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04.07.2018 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу спільна дитина з відповідачем залишилася проживати разом з матір`ю, за місцем проживання батьків відповідача. З червня 2018 року ОСОБА_2 ніде не працює, а з жовтня 2018 року взагалі свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, разом з сином не проживає. Про своє місце перебування та чим саме займається відповідач від своїх близьких родичів приховує. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 не відвідує дошкілький навчальний заклад, про стан здоров`я дитини ОСОБА_3 , фізичний, духовний і моральний розвиток, його навчання не піклується.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що він проживає з дитиною у батьків відповідача, піклується про сина.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та зазначила, що не згодна з тим, що вона ухиляється від виконання материнських обов`язків, адже завжди турбувалась про позитивний психологічний розвиток сина з раннього дитинства. Заперечує, що 8 місяців не цікавилась життям сина, оскільки спілкувалась зі своїм батьком (дідусем ОСОБА_4 ) і неодноразово просила зустрітися, але мама (бабуся), не відпускала, не дозволяла. В той же час сама мала особистий психологічний страх перед власною мамою.

Представник Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника та зазначив, що при винесенні рішення необхідно врахувати висновок Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.09.2019 № 107-40/7612.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.05.2019року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання .

30.01.2020 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батько ОСОБА_1 та матір ОСОБА_5 /а.с.10/.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 /а.с.9/.

Відповідно до довідки від 07.02.2019 року позивач ОСОБА_1 працює в ТОВ «Торговий Дім «Партнер-Інвест» на посаді комірника з 28.11.2018р./а.с.19/.

Відповідно до листа КНП «ЦПМСД № 2» від № 05.03.2019 № 320 повідомлено на запит адвоката, що дитина ОСОБА_6 перебуває під наглядом медичного закладу з народження. На прийом до лікаря педіатра зазвичай приходить в супроводі батька/а.с.25/.

З наданої довідки № 421111 від 23.09.2019р. Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» ОСОБА_5 за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Також, відповідач на обліку у лікаря психіатра не перебуває, що підтверджується довідкою Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 № 3035 від 23.10.2019 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 працевлаштована, працює на посаді фахівця з ландшафтного дизайну у ТОВ «ТМ Садовий центр «ДаЛас» м. Бровари, вул.Янченка Дмитра,2.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 164 Сімейного Кодексу України Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;3) жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Як вбачається з Висновку № 107-40/7612 від 27.09.2019 р. Органу опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації було прийнято рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач не бажає спілкуватися з сином ОСОБА_7 та брати участь у його вихованні.

Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається батько, не свідчить про те, що мати дитини не бажає брати участі в його утриманні та вихованні, тобто свідомо, умисно нехтує батьківськими обов`язками.

Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

В матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 157, 164, 165 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Повний текст рішення виготовлено 11.02.2020р.

Суддя Н.О. Петренко