РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/377/19
Провадження № 2/327/24/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

11.02.2020 року смт. Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Завіновська А.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и л а:

12.11.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № ZPIRRC05690018 від 09.01.2008 року у розмірі 8 844, 73 грн., яка склалася із відсотків за користування кредитом 68, 25 грн., комісії 159, 25 грн., пені 8 617, 23 грн., а також суму понесених судових витрат у розмірі 1 921, 00 грн.

Ухвалою судді Розівського районного суду Запорізької області від 20.11.2019 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» було залишено без руху, внаслідок невідповідності її вимогам п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 1, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, та зазначено наступне.

Посилаючись у позовній заяві на укладення між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 кредитного договору № ZPIRRC05690018 від 09.01.2008 року, позивач між тим долучає до матеріалів позову копію анкети позичальника ОСОБА_2 та розрахунок заборгованості за договором від 27.10.2007 року, з огляду на що, суд не має можливості визначитися коли саме було укладено кредитний договір.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Звертаючись із наведеним позовом до ОСОБА_1 , позивач зазначає, що останній має нести цивільно-правову відповідальність за кредитним договором ZPIRRC05690018 від 09.01.2008 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємець останнього, який відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, на підтвердження чого долучає до матеріалів позовної заяви копії паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про реєстрацію вказаних осіб за однією адресою.

Водночас факт реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за однією адресою, на переконання суду, у відсутність інших доказів, ще не може свідчити про прийняття спадщини останнім в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як і взагалі про наявність спадкових відносин між вказаними особами.

Частинами 2, 3, 4 ст. 1281 ЦК України визначено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Всупереч наведених вимог закону, позивач не зазначає у своїй позовній заяві та не долучає на підтвердження своїх доводів доказів на підтвердження того, коли він дізнався про порушення свого права, що перешкоджає суду пересвідчити у дотриманні позивачем строків, визначених у ст. 1281 ЦК України.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Позивачем до позовної заяви долучено лист претензію від 06.09.2019 року за вих. № 893ZPLFZ03AO0 до ОСОБА_1 , з реєстром згрупованих листових відправлень рекомендованих листів, водночас підтверджуючих доказів в отриманні цього листа претензії відповідачем, позивачем не додано. Відсутні в матеріалах позовної заяви і докази відмови відповідача ОСОБА_1 від сплати одноразового платежу за вимогою АТ КБ «Приватбанк» як кредитора.

Таким чином, всупереч наведених вимог закону, позивачем на час звернення до суду із вказаним позовом не надано доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємців, прийняття ними спадщини, своєчасності звернення позивача як кредитора із вимогою до спадкоємців останнього, вартості майна, одержаного у спадщину в межах якого спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, відмови спадкоємців від виконання вимог кредитора щодо вчинення одноразового платежу, та правильності визначення способу захисту порушеного права.

Положеннями ч. 1 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належним чином завіреними.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 95 ЦПК України, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 ЦПК України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Разом з тим, всупереч наведених вимог закону, додані позивачем до позовної заяви документи для суду та для відповідача не завірені належним чином.

Зазначеною ухвалою суду позивачу було встановлено десятиденний строк з дня отримання копії наведеної ухвали для усунення недоліків, та відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, роз`яснено правові наслідки невиконання цього судового рішення.

Виходячи з даних, які містяться в матеріалах справи, а саме поштового повідомлення, 04.12.2019 року, уповноваженою особою позивача ОСОБА_3 , отримано копію ухвали від 20.11.2019 року, між тим, станом на 11.02.2020 року недоліки позовної заяви позивачем усунуто не було.

Враховуючи наведене, та діючи згідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суд доходить висновку про необхідність вважати зазначену позовну заяву неподаною та повернути її позивачу.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, вважати неподаною та повернути позивачу, разом з усіма доданими до неї документами.

Одночасно роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Розівський районний суд Запорізької області, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, ухвала якому не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.П. Завіновська