Провадження 2/127/4901/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Максимчука Я.В.,

представника позивача Починка О.І.,

представників відповідача Беспалової К.А., Якушенка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

12.03.2020 представником відповідача до суду подано клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивовано тим, що відповідач перебуває з 2004 року в процесі банкрутства, а тому дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні представники відповідача дане клопотання підтримали і просили задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними у ньому.

Представник позивачки заперечував щодо задоволення клопотання представників відповідача, мотивуючи тим, що даний спір стосується трудових відносин, а тому він має бути вирішений в порядку цивільного судочинства.

Суд, дослідивши клопотання представника відповідача, заслухавши пояснення учасників справи, прийшов до наступного висновку.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданнями цивільного судочинства, які передбачено у ст. 2 ЦПК України, і до яких віднесено справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому суди повинні керуватися принципом правової визначеності і не допускати наявності провадження, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами у різних юрисдикціях.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 14.05.2004, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство регіонального розвитку паливно-енергетичного комплексу «А/РТЕК», порушено провадження у справі № 01/1494 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, інше.

Судом встановлено, що наразі ПАТ «Черкасиобленерго» перебуває в процесі банкрутства на стадії розпорядження майном.

Судом звернуто увагу на те, що 21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII (далі - Кодекс № 2597-VIII).

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Відповідно до ст. 7 Кодексу № 2597-VIII спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша). Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (частина друга вказаної статті). Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (частина третя вказаної статті).

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Тобто законодавець указав, що в Законі України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» містяться процесуальні норми, які передбачають особливості розгляду справ указаної категорії.

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втратив чинність з 21 жовтня 2019 року, з набранням чинності Кодексу № 2597-VIII.

Відтак можна зробити висновок, що вказаний Кодекс № 2597-VIII передбачає також особливості розгляду справ про банкрутство, що і підтверджено у статті 7 цього Кодексу.

Оскільки суд має застосовувати відповідно до ч. 3 ст. 3 ГПК України норму, чинну на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, суд застосовує норми Кодексу № 2597-VIII.

Зі змісту вказаних норм убачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.

Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент відкриття провадження у справі та її розгляду Вінницьким міським судом Вінницької області, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Тому, суд прийшов до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції.

Вищевказані обставини не були повідомлені позивачем при зверненні до суду із позовом, хоча позивачка не могла не знати про перебування підприємства відповідача в процесі банкрутства, зважаючи на займану нею посаду.

Тому, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суду не було відомо про дані обставини, що спричинило прийняття до розгляду заяви і відкриття провадження у справі, яка не може розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Однак, суд не погоджується із необхідністю закриття провадження у справі, оскільки такі дії перешкоджають позивачу у доступі до правосуддя та можуть унеможливити захист її прав у господарському процесі в повному обсязі з урахуванням визначених чинним законодавством України строків звернення.

Тому, враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі і з метою забезпечення належного доступу до правосуддя та можливістю захисту своїх прав позивачем у господарському процесі у повному обсязі, захищаючи при цьому права та інтереси як позивача так і відповідача по справі, сприяючи справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду справи повноважним складом суду, передати дану цивільну справу до Господарського суду Черкаської області, на розгляді якого перебуває справа № 14-01/1494 про банкрутство ПАТ «Черкасиобленерго».

Вищевказана позиція узгоджується із правовою позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц.

На підставі викладеного, керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про закриття провадження у справі відмовити.

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до Господарського суду Черкаської області, на розгляді якого перебуває справа № 14-01/1494 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду або через суд першої інстанції.

Ухвала суду складена 12.03.2020.

Суддя: