Справа №752/9752/16-ц
Провадження № 2/752/157/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.07.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Медведєвої К.І.

позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ПрАТ «СТ Іллічівське» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.04.2016 р. на перехресті вул.Л.Українки і вул.Червоноармійська в с.Гора Бориспільського району Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мазда» д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Субару» д.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , під керуванням ОСОБА_5 .

Вина ОСОБА_5 у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2016 р.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Субару» д.н. НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське» відповідно до Полісу АЕ/5292965 від 28.08.2015 р.

30.05.2016 р. до СТ «Іллічівське» подана заява про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до положень страхового полісу ліміт відповідальності Страховика становить 50000 гривень.

Позивач посилається на те, що відповідно до Звіту №333-2016 від 16.05.2016 р., виконаного ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча Компанія", вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мазда» д.н. НОМЕР_1 становить 423615,02 гривень. Вартість проведення даного дослідження становила 2400 гривень.

На момент звернення до суду жодне відшкодування між сторонами проведено не було.

З огляду на викладене, посилаючись на положення ст.ст.1187, 1888 ЦК України, позивач просить стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 солідарно матеріальну шкоду в розмірі 373615,02 гривні та вартість проведення товарознавчого дослідження в розмірі 2400 гривень.

Крім того, на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачі просять стягнути з СТ «Іллічівське» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 50000 гривень.

Також в обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що внаслідок пошкодження транспортного засобу змінився їх спосіб життя, оскільки сім`я проживає в Київській області, однак малолітні діти відвідують навчальні заклади в м.Києві і пошкоджений транспортний засіб був єдиним автомобілем в сім`ї.

ОСОБА_7 з 2009 р. страждає хронічними алергічними захворювання, з огляду на що перебування його в громадському транспортні в часи пік заборонено. Оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди він знаходився за кермом транспортного засобу, як наслідок у нього виникло відчуття страху після аварії, загрози його життю. Він звертався за консультативною допомогою до Київського міського психоневрологічного диспансеру № 5, після чого йому був поставлений діагноз: розлад адаптаційних реакцій, призначено курс адаптації, що потягло значні матеріальні витрати.

В зв`язку з небажанням відповідачами відшкодувати шкоду позивачі зазначають про необхідність звернення за матеріальною допомогою до друзів, вони вимушені були взяти у користування у близьких родичів інший транспортний засіб, який потребував проведення деяких ремонтних робіт, вартість яких становила 3801, 01 гривень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 солідарно моральну шкоду в розмірі 40000 гривень, а ОСОБА_2 просить відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 60000 гривень.

11.07.2016 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі.

Відповідачем ОСОБА_6 подано відзив з приводу заявлених позовних вимог, відповідно до яких останній просить відмовити у задоволенні позову в частині вимог до нього, оскільки він є неналежним відповідачем у даному спорі і позивачі при зверненні до суду не обґрунтували підстави його солідарної відповідальності з ОСОБА_5 ,

Відповідачем ОСОБА_5 , поданий відзив на позов, відповідно до якого вона просить відмовити у задоволенні позову, вважаючи, що розмір матеріальних збитків, пред`явлених до стягнення є значно завищеним. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження, складеного на замовлення СТ «Іллічівське» вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Мазда» становить 262262,25 гривень. Також відповідач просить відмовити у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, посилаючись на їх необґрунтованість та відсутність доказів на підтвердження факту завдання такої шкоди, а також зазначає про безпідставність посилання позивачів на те, що вона не бажала відшкодувати завдані збитки, оскільки відповідно до заяви від 07.06.2016 р. нею було запропоновано відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 175000 гривень.

13.03.2017р. судом закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ПрАТ «СТ «Іллічівське» в зв`язку з відмовою від позову в цій частині і проведення виплати страхового відшкодування в розмірі 50000 гривень.

19.10.2018 р. справа прийнята в провадження судді Колдіної О.О.

В ході судового розгляду позивачі та представник позивачів підтримав заявлені вимог, просили їх задовольнити в повному обсязі, з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_6 заперечував проти задоволення позову, посилаючись на необґрунтованість вимог до його довірителя в частині наявності солідарної відповідальності з особою, яка винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання повторно не з`явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась у спосіб, передбачений ст..128 ЦПК України, в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.04.2016 р. на перехресті вул.Л.Українки і вул.Червоноармійська в с.Гора Бориспільського району Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мазда» д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Субару» д.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , під керуванням ОСОБА_5 ,

Відповідно до постанови Бориспісльського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2016 р. ОСОБА_5 визнано винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17.04.2016 р.

В силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, наявність вини в діях відповідача ОСОБА_5 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст..1188 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Отже, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, однак, в межах суми страхового відшкодування.

Відповідно до встановлених судом обставин на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Субару» д.н. НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське» відповідно до Полісу АЕ/5292965 від 28.08.2015 р.

Ліміт відповідальності страховика за даним договором становить 50000 гривень.

30.05.2016 р. до СТ «Іллічівське» власником пошкодженого транспорту «Мазда» подана заява про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

На підставі ст.36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна

Відповідно до ст.12 зазначеного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Судом встановлено, і це не заперечувалось сторонами, СТ «Іллічівське» виконало свій обов`язок, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та виплатило страхове відшкодування в розмірі 50000 гривень.

На підтвердження розміру завданих збитків позивачем надано Звіт № 333-2016 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складений ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мазда» д.н. НОМЕР_1 в результаті пошкодження в ДТП, складає 423615,02 гривні.

За проведення зазначеного дослідження позивачем ОСОБА_1 сплачені грошові кошти в розмірі 2400 гривень.

Крім того, ПрАТ «СТ «Іллічівське» з метою визначення розміру страхового відшкодування був замовлений Звіт з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мазда» д.н. НОМЕР_1 , складений ФОП ОСОБА_8 02.06.2016 р., відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу становить 262262,25 гривень.

В ході розгляду справи судом була призначена судова авто-товарознавча експертиза, відповідно до висновку якої № 20666/19-54 від 03.10.2019 р. розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Мазда» д.н. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження становить 393691,65 гривень.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи пошкоджений транспортний засіб відновлено, з огляду на що, при визначенні розміру шкоду, яка підлягає відшкодуванню власнику пошкодженого транспортного засобу, суд керується положеннями ст.1192 ЦК України, відповідно до якої розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до Акту виконаних робіт №1004530 ВН018538, складеного ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ», де проводився ремонт пошкодженого транспортного засобу, вартість ремонтних робіт становила 358527 гривень.

Посилання представника відповідача на те, що позивачем були сплачені за ремонт лише грошові кошти в розмірі 308500 не можуть бути прийняті судом до уваги не здійснення оплати ремонту автомобіля в повному обсязі стосується правовідносин, що склались між замовником таких послуг та їх виконавцем, і не можуть впливати на визначення розміру вартості ремонтних робіт, які були проведені.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)..

Отже, з особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «Мазда» д.н. НОМЕР_1 підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана власнику пошкодженого транспортного засобу, що становить різницю між вартістю ремонтних робіт по відновленню пошкодженого майна (358527 гривень), та сумою сплаченого страхового відшкодування (50000 гривень), тобто 308527 гривень.

Крім того, з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , підлягає стягненню сума понесених витрат з визначення вартості матеріального збитку, а саме за складання Звіту, в розмірі 2400 гривень, оскільки ці витрати позивач понесла з метою відновлення свого порушеного права за наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Звертаючись до суду позивачі зазначають, що їм була завдана не лише матеріальна шкода, але і моральна шкода, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди змінився їх спосіб життя, вони зазнали певних незручностей, оскільки мешкають за межами м.Києва, але діти навчаються в Києві, в зв`язку з чим вони вимушені були брати у користування інший транспортний засіб, який потребував деяких ремонтних робіт.

Крім того, позивач ОСОБА_7 посилався при зверненні до суду на те, що він страждає хронічними алергічними захворюваннями, в зв`язку з чим йому заборонено перебування у громадському транспортні. Також в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою у нього з`явилось відчуття страху, загрози для його життя та життя його дітей, нав`язливі ідеї, пов`язані з небезпекою транспортних засобів, в результаті чого він вимушений був звернутись до Київського міського психоневрологічного диспансеру № 5, де йому був поставлений діагноз:розлад адаптаційних реакцій, призначено курс адаптації, лікування та фізіотерапії.

Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

В даному випадку, судом встановлено факт завдання ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок пошкодження її майна, а саме транспортного засобу, що належить їй на праві власності, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до зміни способу життя та необхідності прикладати додаткові зусилля для відновлення свого порушеного права.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 , як власниці пошкодженого майна, суд вважає доведеним розмір моральної шкоди в сумі 7000 гривень, який є співмірним із завданими збитками і відповідає принципу справедливості та розумності.

В іншій частині вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди не є доведеними.

Вимоги позивача ОСОБА_7 про відшкодування на його користь моральної шкоди не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість та відсутність належних і достатніх доказів, що йому така шкода була завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Посилання позивача на неможливість користування громадським транспортом в зв`язку з наявними хронічними захворюваннями, внаслідок чого сім`я була вимушена користуватись іншим транспортним засобом, не підтверджені будь-якими доками.

Крім того, на думку суду, матеріали цивільної справи не містять належних доказів на підтвердження встановленого у ОСОБА_7 захворювання - розлад адаптаційних реакцій та наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Довідка Київського міського психоневрологічного диспансеру № 5 не може бути належним доказом на підтвердження причинного зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та наявним захворюванням.

Крім того, як зазначалось вище, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_5 була застрахована СТ «Іллічівське» у т.ч. на випадок завдання моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Станом на момент розгляду справи позивач не звертався до Страхової компанії з вимогами про відшкодування моральної шкоди.

На підставі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача ОСОБА_5 , моральної шкоди в розмірі 7000 гривень.

В іншій частині вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню в зв`язку з їх необґрунтованістю і недоведеністю.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивачів про солідарне стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_6 , оскільки ні при зверненні до суду, ні в ході судового розгляду позивачами не наведено підстав для покладення на ОСОБА_6 , як власника транспортного засобу, яким на час ДТП керувала ОСОБА_5 , цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню завданих збитків.

В ході розгляду справи, обставин, визначених ст.1187 ЦК України для цивільної відповідальності власника транспортного засобу, судом не встановлено і такі докази не надані суду.

На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у даній справі, понесені позивачем, а саме витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу, які підтверджені відповідними письмовими доказами, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) збитки, пов`язані з ремонтом транспортного засобу в розмірі 308500 гривень, витрати на проведення оцінки в розмірі 2400 гривень, моральну шкоду в розмірі 7000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3206 гривень 37 копійок, витрати на правничу допомогу в розмірі 3410 гривень 83 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя