П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 242/1538/20

Номер провадження 22-ц/804/2519/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Пономарьової О.М., Попової С.А.,

секретар - Галстян Г.Г.

сторони:

позивач - Гірницька міська рада

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу Гірницької міської ради, в особі представника Мабаракшиної Ельміри Дамирівни,

на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 04 червня 2020 року, у складі судді Черкова В.Г., повний текст рішення складений 04 червня 2020 року,

у справі за позовом Гірницької міської ради, в особі представника Мабаракшиної Ельміри Дамирівни,

до ОСОБА_1

про зобов`язання укласти договір оренди земельної ділянки та зобов`язання відшкодувати збитки, завдані використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

09 квітня 2020 року Гірницька міська рада, в особі представника Мабаракшиної Е.Д., звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , в якому, уточнивши вимоги, просила зобов`язати відповідача укласти з Гірницькою міською радою договір оренди землі під кадастровим номером :01:002:0038 АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача відшкодувати збитки за користування земельною ділянкою під кадастровим номером :01:002:0038 АДРЕСА_1 без договору оренди земельної ділянки у розмірі 86034,39 грн, а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору 2102 грн та витрати на правову допомогу 3000 грн.

Позов мотивовано тим, що згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення ОСОБА_1 належить нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач незаконно користується земельною ділянкою за зазначеною адресою. Позивач неодноразово звертався до відповідача з заявою про укладення договору оренди на земельну ділянку. Фактично відповідач користується земельною ділянкою та не сплачує орендну плату.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 04 червня 2020 року у задоволенні позовних вимог Гірницької міської ради до ОСОБА_1 про вчинення певних дій відмовлено у повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Гірницької міської ради суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до договору відповідач є землекористувачем земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а тому законом прямо встановлений його обов`язок зі сплати земельного податку, а не орендної плати, розмір якої позивач просить стягнути, починаючи з січня 2018 року, хоча договір оренди з відповідачем укладено не було.

Суд також виходив з того, що позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з заявою про укладення договору оренди, проте, на підтвердження зазначеного надає лише листа від 02.12.2019 року без підтвердження належного отримання його відповідачем, в той час, як збитки нараховані починаючи з 2018 року.

Судом враховано, що свобода договору не є абсолютною та безмежною, оскільки при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням ЦК України та інших актів цивільного законодавства, враховуючи, що не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини у випадках коли така домовленість суперечить суті відносин між сторонами.

Суд прийшов до висновку проте, що позовні вимоги щодо зобов`язання укласти договір оренди та відшкодування збитків є необґрунтованими, оскільки не доведено факту переходу права власності за договором купівлі-продажу до покупця ОСОБА_1 та факту державної реєстрації ним цього договору. Крім того, у договорі купівлі-продажу визначено статус покупця як землекористувач, спонукання укласти договір оренди в такому випадку суперечить умовам раніше укладеного договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

09 липня 2020 року Гірницька міська рада, в особі представника Мабаракшиної Е.Д., подала до суду першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 липня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 19 серпня 2020 року справу за позовом Гірницької міської ради до ОСОБА_1 про вчинення певних дій призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга Гірницької міської ради, в особі представника Мабаракшиної Е.Д., мотивована тим, що земельна ділянка площею 0,1342 за адресою: АДРЕСА_1 належить Гірницькій міській раді , а відповідач тривалий час незаконно користується земельною ділянкою комунальної власності та не сплачує орендну плату.

Судом не враховано, що відповідно до статті 93 ЗК України використання землі є платним.

Вказує, що згідно витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки від 13 серпня 2018 року № 154/0/199/-18 відшкодування збитків за фактичне користування земельною ділянкою становить 86034,39 грн, з яких 16387,46 грн - за 2018 рік, 32775,02 грн - за 2019 рік, 36871,91 грн - за січень-березень 2020 року.

Відзив на апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 13 серпня 2004 року, ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться на земельній ділянці Гірницької міської ради, та передається землекористувачу у постійне користування для розміщення і обслуговування магазину № « ІНФОРМАЦІЯ_1 » згідно рішення Гірницької міської ради від 27.07.1995 р. № 88 на підставі державного акту на право постійного користування землею ІІ-ДН № 007338. Земельна ділянка переходить до власника на тих же умовах.

Рішенням Гірницької міської ради від 16.08.2017 року № VII/22-253 затверджено Положення щодо встановлення розміру ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності Гірницької міської ради. Надано Додаток до зазначеного рішення «Ставки орендної плати за землю».

Згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , складає 546251,95 грн.

Надано положення щодо встановлення розміру ставок орендної плати за земельні ділянки комунальної власності Гірницької міської ради та розрахунок збитків за 2018-2020 роки.

02 грудня 2019 року ОСОБА_1 направлено листа із повідомленням про незаконне користування земельною ділянкою.

Надано Договір № 24 від 03.03.2020 року про надання правової допомоги, згідно якого його вартість складає 5000,00 грн.

Судом також встановлено, що у договорі купівлі-продажу зазначено, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та розташованої на земельній ділянці Гірницької міської ради, яка передається землекористувачу у постійне користування для розміщення і обслуговування магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » згідно рішення Гірницької міської ради від 27.07.1995 року № 88 на підставі державного акту на право постійного користування землею ІІ-ДН № 007338. Земельна ділянка переходить до власника на тих же умовах. Також, договором передбачено, що за згодою сторін зміни та доповнення до договору вносяться шляхом укладання додаткової угоди. Право власності переходить до покупця лише за умови сплати у повному обсязі ціни нежитлового приміщення, що встановлена цим договором. Підставою виникнення права власності в покупця є державна реєстрація договору.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать розписка та повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.91, 95).

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 16 вересня 2020 року представник позивача ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, в договорі купівлі-продажу помилково зазначено, що земельна ділянка переходить покупцю на тих же підставах, що були наявні у попереднього власника. Також пояснила, що ОСОБА_1 не повинен сплачувати земельний податок. Позивачем примірник договору оренди відповідачу не направлявся.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та закриття провадження у справі, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 2 та частиною 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

У численних постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 922/1974/19 зазначено, що поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частинами 2, 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить, що спір між сторонами виник з правовідносин фактичного користування відповідачем, як власником нерухомого майна, земельною ділянкою комунальної форми власності без укладення договору оренди та не отримання власником земельної ділянки доходів у вигляді орендної плати.

Відповідно до статті 1 Закону України від 07 лютого 1991 року № 698-ХІІ «Про підприємництво» підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності в порядку, встановленому законодавством.

Під господарською діяльністю потрібно розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна діяльність) (частини перша та друга статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України), який набрав чинності з 01 січня 2004 року).

Відповідно до частини першої статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Згідно зі статтею 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 128 ГК України громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

За частиною першою статті 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи ФОП у порядку, визначеному законом.

У частині першій статті 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

У статті 26 ЦК України вказано, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

З аналізу вказаних вимог цивільного законодавства вбачається, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України.

За частиною першою статті 50 ЦК України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина друга статті 50 ЦК України).

Статтею 51 ЦК України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус «ФОП» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Правовий статус ФОП надає людині з повною цивільною дієздатністю право займатися підприємницькою діяльністю. Набуття такого статусу не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи.

Таким чином, цивільні права й обов`язки фізичної особи набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

Для встановлення факту користування відповідачами земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема, підприємницької діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності як ФОП на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

Аналогічний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 15 травня 2019 року у справі № 686/19389/17 (провадження № 14-42цс19) та від 09 жовтня 2019 року у справі № 209/1721/14-ц (провадження № 14-418цс19.

Як свідчать матеріали справи, нежиле приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 1152,8 кв.м за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13 серпня 2004 року придбано ОСОБА_1 , як приватним підприємцем (а.с.15-17).

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 24 жовтня 2001 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.96).

З урахуванням наведених норм матеріального і процесуального права, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, за участю, зокрема ОСОБА_1 , є господарсько-правовими, оскільки останній є суб`єктом господарювання і цей спір пов`язаний зі здійсненням ним підприємницької діяльності на спірній земельній ділянці.

Питання правомірності вимог власника земельної ділянки - Гірницької міської ради безпідставно збережених коштів у виді орендної плати за визначений позивачем період має вирішуватися під час розгляду справи по суті заявлених вимог в порядку господарського судочинства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і закрити провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Гірницької міської ради підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі.

Роз`яснити, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Керуючись статтями 255, 367, 368, 374, 377, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Гірницької міської ради, в особі представника Мабаракшиної Ельміри Дамирівни, задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 04 червня 2020 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Гірницької міської ради, в особі представника Мабаракшиної Ельміри Дамирівни, до ОСОБА_1 про зобов`язання укласти договір оренди земельної ділянки та зобов`язання відшкодувати збитки, завдані використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів, закрити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 12 жовтня 2020 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

О.М.Пономарьова

С.А.Попова