Ухвала

07 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 748/1766/18

провадження № 61-1316ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 вересня

2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня

2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» до ОСОБА_1 про стягнення необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості за несанкціонований газопровід,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» (далі - ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості за несанкціонований газопровід.

Позовна заява мотивована тим, що 25 травня 2017 року працівниками ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» у газифікованому житловому будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані та проживають

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було виявлено порушення норм користування природним газом, яке полягало у проведенні під землею несанкціонованого газопроводу. У подальшому, позивачем було здійснено розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості за проведення несанкціонованого газопроводу, згідно з яким відповідачами за період з 25 травня 2015 року до 24 травня 2017 року було нараховано 131 542,69 грн. Крім цього, за несанкціонований газопровід 25 травня 2017 року представниками ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» було також припинено відповідачам газоспоживання шляхом встановлення крану на самовільній врізці, що оформлено відповідним актом про підключення, відключення подачі газу.

Посилаючись га те, що відповідачі вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу добровільно не сплатили, ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм та обсяг природного газу і його вартість за несанкціонований газопровід у розмірі 131 542,69 грн.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2019 року (у складі судді Меженнікової С. П.) прийнято відмову ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» від позову в частині позовних вимог до ОСОБА_2 . Провадження у справі в частині цих позовних вимог закрито.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області

від 19 вересня 2019 року позов ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за несанкціонований газопровід у розмірі 131 542,69 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року

(у складі колегії суддів: ВІнгаль В. М., Губар В. С., Кузюри Л. В.) рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 вересня

2019 року залишено без змін.

15 січня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій даній справі є стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм та обсяг природного газу і його вартість за несанкціонований газопровід, тобто ціна позову становить 131 542,69 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 =

210 200 грн).

Як вбачається з резолютивної частини постанови Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року, постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Разом з тим, ОСОБА_1 до касаційної скарги додає клопотання про визнання справи такою, що має виняткове значення для особи, що подає касаційну скаргу, тому дана справа потребує перегляду Верховним Судом на підставі підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Однак, доводи, наведенні у вказаному клопотанні про те, касаційна скарга ОСОБА_1 повинна бути прийнята Верховним Судом з підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, є необґрунтованими та не дають підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Разом з тим, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії, однакове тлумачення закону в подібних правовідносинах та підстав для відкриття касаційного провадження не знайдено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно суд роз`яснює вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 16 грудня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» до ОСОБА_1 про стягнення необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості за несанкціонований газопровід відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська