Справа № 455/54/19
Провадження № 4-с/455/1/2020
УХВАЛА

Іменем України

07 лютого 2020 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді - Ніточко Л.Й.,

при секретарі Сенеті Г.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань, цивільну справу №455/54/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області,

В С Т А Н О В И В:

11.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, посилаючись на те, що на виконанні у Старосамбірському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження №21492804 з примусового виконання судового наказу № 2- н-38, виданого 21.08.2010 року Старосамбірським районним судом Львівської області, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Державним виконавцем 10.12.2018 року винесено постанови, якими йому встановлено тимчасове обмеження у праві: керування транспортним засобом; користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; полювання; виїзду за межі України. Додатково відносно нього державним виконавцем було внесено відомості до Єдиного реєстру боржників.

Такі дії державного виконавця вважає незаконними, оскільки він жодного разу не ухилявся від сплати аліментів. Виконавчий документ про стягнення з нього аліментів знаходився на виконанні за місцем його праці, а саме: в бухгалтерії філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» ПАТ «Державний ощадний банк України», при цьому з 04 липня 2018 року він не працює та не отримує доходу, однак, ще в липні та серпні 2018 року стягувачу - ОСОБА_2 було перераховано аліменти в розмірі 13 184,33 гривні та 4 804,79 гривні. Державним виконавцем повідомлено його, що суму коштів, яка була виплачена ОСОБА_2 у липні та серпні 2018 року буде розприділено в рахунок оплати наступних платежів. Він неодноразово з`ясовував у державного виконавця чи необхідно йому додатково оплачувати аліменти, на що не отримував ствердної відповіді.

Вважає, що у державного виконавця не було правових підстав виносити постанови від 10.12.2018 року про встановлення йому заборон. З метою уникнення непорозумінь та виникнення будь-якої заборгованості щодо аліментних зобов`язань, ним, після отриманих заборон 26.12.2018 року, здійснено оплату аліментів за наступні періоди: 1 166,40 гривень за вересень 2018 року; 1 166,40 гривень за жовтень 2018 року; 1 166,40 гривень за листопад 2018 року; 1 216,20 гривень за грудень 2018 року. Суму аліментів на утримання двох дітей ним було оплачено згідно судового наказу №2-н-38, виданого 21.08.2010 року Старосамбірським районним судом Львівської області.

Натомість, державним виконавцем нараховано йому заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, вказане нарахування йому заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку здійснене з порушенням норм чинного законодавства та здійснене з перевищенням наданих державному виконавцю відповідних повноважень. З метою уникнення оскарження неправомірних, на його думку, дій державного виконавця до суду, ним 26.12.2018 року до начальника відділу ДВС подано відповідну заяву з проханням провести перерахунок заборгованості за аліментними зобов`язаннями, а також з проханням зняти раніше встановлені заборони, однак, його заява залишилася поза увагою, йому надана формальна відповідь, при цьому, посилаючись на норми ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» щодо зняття арешту з майна.

Просить визнати неправомірними дії державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Слєсаренко Т.Ю. щодо самовільного визначення стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визнати дії державного виконавця щодо винесення постанов від 10.12.2018 року про тимчасове обмеження його у праві: виїзду за межі України; керування транспортним засобом; користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; полювання; а також дії щодо внесення 10.12.2018 року відомостей відносно нього до Єдиного реєстру боржників неправомірними, та зобов`язати державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області скасувати постанови державного виконавця від 10.12.2018 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві: виїзду за межі України; керування транспортним засобом; користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; полювання; зобов`язати державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області вилучити відомості щодо нього з Єдиного реєстру боржників.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 скаргу підтримали. ОСОБА_1 надав пояснення, аналогічні, викладеним в скарзі та додатково пояснив, що постанови державного виконавця від 10.12.2018 року винесені безпідставно, державна виконавча служба неправомірно наклала на нього заборони. До липня 2018 року з його заробітної плати аліменти відраховувала бухгалтерія, а з липня він сплачує їх кожний місяць добровільно, хоча доходу немає. Крім того, безпідставно і нараховують 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як до суду заяви про збільшення розміру аліментів ні від нього, ні від стягувача не поступало, виконавча служба також не зверталася, постанови про зміну нарахувань державний виконавець не виносив. Винесені постанови від 10.12.2018 року порушують його права, він немає можливості користуватися автомобілем, поїхати за кордон, вважає, що залишати дані постанови в силі немає підстав, просить скаргу задовольнити в повному обсязі.

Заступник начальника Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Винар А.А. в судовому засіданні проти скарги заперечив та суду пояснив, що дії державного виконавця відповідають закону, нарахування 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку здійснене згідно вимог Сімейного кодексу України, тому у ОСОБА_1 утворилася заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. За вересень, жовтень, листопад 2018 року аліменти були сплачені 26.12.2018 року, тобто після винесення постанов державним виконавцем, а тому просить постанови державного виконавця від 10.12.2018 року залишити в силі та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги.

Державний виконавець Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Слєсаренко Т.Ю. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно положень частин 1, 6 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Як вбачається з клопотання про поновлення строку для подання скарги на дії державного виконавця, Борецький А.Я. після отримання ним 21.12.2018 року постанов державного виконавця від 10.12.2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві: виїзду за межі України; керування транспортним засобом; користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; полювання; - 26.12.2018 року звернувся із вмотивованою заявою про скасування зазначених вище постанов до начальника Старосамбірського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, та 02.01.2019 року отримав відповідь про те, що вказані постанови винесені в межах закону, та відсутні підстави для їх скасування. Оскільки ним вживалися заходи з метою врегулювання спору у добровільному порядку та не доведення звернення до суду за захистом порушених прав, просить обчислення строку оскарження дій державного виконавця пов`язувати не з днем отримання ним винесених державним виконавцем постанов, а з днем отримання відмови відділу ДВС на його вмотивовану заяву, та поновити пропущений строк на звернення зі скаргою до суду.

Вимогами ст. 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З урахуванням викладеного, суд приймає до уваги доводи заявника та вважає, що строки пропуску звернення до суду пропущені ним з поважних причин і в обґрунтування даного питання заявником надані докази, а саме: заява на ім`я начальника Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Павлова Ю.В. від 26.12.2018 року про скасування постанов державного виконавця (а.с.17-18) та відповідь на лист від 28.12.2018 року, а тому, визначений законом процесуальний строк звернення до суду необхідно поновити.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на доступ до правосуддя.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконанні в Старосамбірському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавче провадження ВП № 21492804, відкрите на підставі судового наказу № 2-н-38, виданого Старосамбірським районним судом Львівської області 21.08.2010 року, відповідно до якого з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , належать до стягнення аліменти на утримання синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 11 серпня 2010 року до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6).

В судовому засіданні встановлено, що судовий наказ № 2-н-38/2010, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 знаходився на виконанні за місцем праці скаржника, а саме, в бухгалтерії філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» ПАТ «Державний ощадний банк України». 04.07.2018 року ОСОБА_1 звільнений з роботи, судовий наказ надісланий для виконання в Старосамбірський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

З розрахунку заборгованості по аліментах при примусовому виконанні судового наказу №2-н-38, виданого 21.08.2010 року Старосамбірським районним судом Львівської області, відомо, що з вересня 2018 року державним виконавцем нараховуються аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, станом на 07.12.2018 року заборгованість по аліментах у ОСОБА_1 складає 9889.32 гривень (а. с. 14-15).

Вимогами частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України (ч.5 ст. 124 Конституції України). До основних засад судочинства віднесено зокрема обов`язковість рішень суду (п.9) ч.3 ст. 129 Конституції України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України (зі змінами внесеними Законом № 2475-VIII від 03.07.2018 року) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року встановлено у сумі 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; і цей розмір постійно збільшується у порядку, визначеному Законом.

Із викладеного вбачається, що визначений до стягнення ОСОБА_1 розмір аліментів на утримання синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 11 серпня 2010 року до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є значно меншим від встановленого Законом мінімально гарантованого розміру аліментів на одну дитину.

28.08.2018 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 2475-УІІІ від 03.07.2018 року.

Згідно ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами внесеними Законом № 2475-VIII від 03.07.2018) виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року № 459/2181/17.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги скаржника в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог скаржника про визнання дій державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Слєсаренко Т.Ю. щодо винесення постанов від 10.12.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, - неправомірними та зобов`язання державного виконавця скасувати постанови від 10.12.2018 року, то в цій частині скаргу необхідно задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами від 3 липня 2018 року, що набрали чинності 28 серпня 2018 року) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

В зв`язку з виникненням заборгованості по аліментах, державним виконавцем Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Слєсаренко Т.Ю. в рамках виконавчого провадження, 10.12.2018 року винесені постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (а.с. 8-11). Підставою для прийняття державним виконавцем вказаних постанов стало те, що станом на 10.12.2018 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 07.12.2018 року, за період з 01.07.2018 року по 10.12.2018 року становить 9889.32 гривень, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, і свідчить про ухилення від сплати аліментів.

Проте, з таким розрахунком державного виконавця щодо наявної заборгованості, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, а саме, за період з 01.07.2018 по 10.12.2018 року в сумі 9889.32 гривень, суд не може погодитися, оскільки, як вбачається зі звіту про здійснення відрахування та виплати філією Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», відносно ОСОБА_1 , по виконавчому провадженню № 21492804, за період з 01.07.2018 року по 22.08.2018 року із нарахованої за липень 2018 року заробітної плати у розмірі 49134.16 гривні, та у серпні 2018 року - 17906.05 гривень, утримано 1/3 частки доходу на стягнення аліментів з лікарняного листка, за липень 2018 року у розмірі 13184.33 гривні, кошти перераховані за № від 04.07.2018 року та серпень 2018 року у розмірі 4804.79 гривні за № від 22.08.2018 року (а.с.12), які не були враховані державним виконавцем при розрахунку заборгованості по аліментах, у зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови винесені державним виконавцем передчасно, без достатніх підстав. Крім того, довідкою про заробіток ОСОБА_1 встановлено, що в травні 2018 року йому нарахована заробітна плата в розмірі 17816.22 гривень, з якої - 4780.68 гривень утримано аліменти (а.с.95).

Згідно ч.5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 5 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №489/20802, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Із повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 10.12.2018 року вбачається, що на виконанні у Старосамбірському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться судовий наказ №2-н-38, виданий 21.08.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 10.12.2018 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 07.12.2018 року за період з 01.07.2018 року по 10.12.2018 року становить 9889.32 гривень, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Відомості про ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру боржників (а.с.7).

З копій квитанцій, які долучені до матеріалів справи ОСОБА_1 , встановлено, що оплату аліментів за вересень в сумі 1166.40 гривень, жовтень в сумі 1166.40 гривень, листопад 2018 року в сумі 1166.40 гривень здійснено ОСОБА_1 - 26.12.2018 року (а.с.13), тобто станом на час винесення повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, у ОСОБА_1 була наявна заборгованість зі сплати аліментів, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, а тому в частині визнання дій щодо внесення 10.12.2018 року відомостей до Єдиного реєстру боржників та зобов`язання державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області вилучити відомості з Єдиного реєстру боржників, слід відмовити.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ч.1 ст.4, ч.1 ст. 13, ч.ч.1, 2 ст. 18, ч.ч.1, 6 ст. 127, ст.ст. 447- 451 ЦПК України, ч.1 ст. 1, ст. 2, ст. 5, ч.5 ст. 9, ч.1, п.1 ч.2 ст. 18, ч.ч.1, 9 ст. 71, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», п.5 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, ч.2 ст. 182 СК України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити пропущений строк звернення до суду на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця Старосамбірського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Скаргу Борецького ОСОБА_8 на дії державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця щодо винесення постанов від 10.12.2018 року про тимчасове обмеження його у праві:

виїзду за межі України; керування транспортним засобом;

користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії;

полювання, неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області поновити порушене право ОСОБА_1 - скасувати постанови державного виконавця від 10.12.2018 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві: виїзду за межі України; керування транспортним засобом; користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, полювання.

В задоволенні решти вимог скарги, - відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду виготовлено 11 лютого 2020 року.

Суддя Л.Й.Ніточко