Справа № 199/3919/20
24 вересня 2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Ковтун К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 серпня 1994 року, виданого на підставі розпорядження (наказу) Виконкому Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 03 серпня 1994 року №4/1543-94 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .
Позивачка ОСОБА_2 є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 : 1/3 частини квартири належить позивачці на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 03 серпня 1994, виданого на підставі розпорядження (наказу) Виконкому Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 03 серпня 1994 року №4/1543-94 та 1/3 частини квартири на підставі Договору дарування квартири від 23 березня 1995 року, посвідченим державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської держнотконтори Яворською Л.А., зареєстрований у реєстрі за №2 1441.
Відповідачка ОСОБА_3 , яка є колишньою дружиною ОСОБА_1 , зареєстрована у вказаній квартирі, проте з квітня 2019 року у ній не проживає.
Посилаючись на те, що відповідачка у вказаній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, тому позивачі просили суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Позивачі у судове засідання 24.09.2020 року не з`явилися, надали суду письмові заяви, якими позовні вимоги підтримали у повному обсязі, справу просили слухати за їх відсутності, не заперечували проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надала, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 серпня 1994 року, виданого на підставі розпорядження (наказу) Виконкому Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 03 серпня 1994 року №4/1543-94. На час видачі свідоцтва прізвище позивача було вказано « ОСОБА_1 », однак на підставі рішення Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської ради народних депутатів м.Дніпропетровська №109 від 17.03.1995 року прізвище змінено на - « ОСОБА_1 ».
Позивачка ОСОБА_2 є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 : 1/3 частина квартири на підставі Договору дарування квартири від 23 березня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської держнотконтори Яворською Л.А., зареєстрований у реєстрі за №2 1441, 1/3 частини квартири належить позивачці на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 03 серпня 1994 року, виданого на підставі розпорядження (наказу) Виконкому Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 03 серпня 1994 року №4/1543-94. На час видачі свідоцтва прізвище позивачки було « ОСОБА_1 », однак на підставі свідоцтва про зміну прізвища від 28.01.1995 року прізвище змінено на - « ОСОБА_1 ».
Відповідачка ОСОБА_3 є колишньою дружиною ОСОБА_1 , зареєстрована у вказаній квартирі, проте з квітня 2019 року у ній не проживає, що підтверджується довідкою №2414 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 27.02.2020 року (а.с.13), а також актом обстеження від 20.09.2020 року, затвердженим директором ТОВ «Екологія-Д» ОСОБА_6 (а.с. 31).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки відповідачка є колишньою дружиною позивача ОСОБА_1 , не проживає у квартирі більше року, у зв`язку з реєстрацією відповідачки за вказаною адресою позивачі змушені нести витрати по сплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Також суд вважає стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 319, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти
днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було
вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання
заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення
йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя