Справа № 216/168/20
Провадження 2-з/216/6/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

11 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання договору дарування недійсним. Предметом позову є спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , а саме договір дарування 1 / 2 її частини ОСОБА_2 .

Також ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, до якої нею 07.02.2020 через канцелярію суду, було додано квитанцію про сплату судового збору.

Заявник ОСОБА_1 просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони користування майном, що є предметом спору, а саме: однокімнатної квартири загальною площею 36,04 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на 8 поверсі 9ти поверхового будинку. Право власності на 1 / 2 частину цієї квартири згідно договору дарування, який позивачем оспорюється, належить відповідачу ОСОБА_2 . Дані підтверджені інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна. Також ОСОБА_1 просить суд заборонити користуватися спірною квартирою.

Свою заяву позивач обґрунтовує метою охорони матеріально-правових інтересів від можливих недобросовісних дій із боку відповідача або третіх осіб, запобігання вчинення відповідачем, самовільного, без згоди позивача та всупереч її волі, вселенню в однокімнатну квартиру, користування нею та реалізації своїх прав на дане майно як співвласника, оскільки дана спірна квартира є єдиним житлом для позивача, де знаходяться усі її особисті речі, у той час як відповідач є для неї сторонньою людиною.

Застосовувати зустрічне забезпечення позову позивач не вважає за доцільне.

Суддя, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільного позову, вважає, що заява позивача про забезпечення позовних вимог підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Таким заходом забезпечення позову як арешт суд захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Факт існування договору дарування на 1 / 2 частину однокімнатної квартири є очевидними як і факт існування між сторонами спору про визнання цього договору дарування недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду)… Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви. Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Таким чином, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог і доданих до заяви про забезпечення позову, існування між сторонами спору та реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зважаючи на відповідність обсягу позовних вимог заходам забезпечення позову та їх співмірність, а також відповідність виду забезпечення позову у вигляді арешту майна, який просить застосувати позивач, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 в частині накладення арешту на квартиру.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача або третіх осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, невжиття заходу забезпечення позову у вигляді арешту майна, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, тому що відповідач може відчужити дане нерухоме майно до моменту вирішення спору по суті.

Що до можливого вселення відповідача по справі у спірну квартиру та користування нею, то поки відповідач є співвласником даного житла, згідно договору дарування, та йому на праві власності належить 1 / 2 частина спірного житла, і інше не встановлене судом, суд не може заборонити йому користування даним житлом.

Судом враховано, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 156, 157, 260 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на наступне майно: однокімнатну квартиру загальною площею 36,04 кв.м., житловою площею 17,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на 8 поверсі 9ти поверхового будинку, заборонивши будь-яким особам укладати будь-які угоди стосовно цього майна, здійснювати його відчуження, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, направлену на зміну власника цього майна, до розгляду судом даної справи по суті.

В частині заяви щодо заборони користування спірною квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам - для відома та виконавчому комітету Криворізької міської ради та полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції національної поліції України - для виконання.

Зустрічне забезпечення не застосовується.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ст.355 ЦПК України, протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження цієї ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: М.В. Бутенко