Постанова

Іменем України

21 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 607/11793/17

провадження № 61-17188св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у складі судді Дзюбича В. Л. від 27 лютого 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду у складі колегії суддів: Храпак Н. М., Бершадської Г. В., Ходоровського М. В. від 13 серпня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») про стягнення суми чистих внесків, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Позовна заява мотивована тим, що 07 квітня 2011 року між ним та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду № 339945, предметом якої є надання учаснику послуг системи «Авто Так», спрямованих на придбання автомобіля марки «ЗАЗ», модель «Ланос». На виконання умов даної угоди ним було сплачено відповідачу грошові кошти в сумі 34 084,00 грн, із яких «чисті внески» у сумі 17 859,94 грн. Проте, незважаючи на це, автомобіль ним отримано не було. 06 липня 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про розірвання угоди та повернення сплачених коштів. Листом від 28 липня 2016 року ТОВ «Авто Просто» провідомило, що угоду № 339945 від 07 квітня 2011 року розірвано та вказало, що йому будуть повернути кошти у виді чистих внесків в порядку черговості. Ввважає, що відповідно до пункту 13.1. угоди відповідач повинен повернути йому чисті внески за право отримання автомобіля за угодою, оскільки пріоритетність повернення чистих внесків та накопичення необхідної суми коштів у Фонді для повернення не можуть бути підставою для відмови у захисті його права на отримання коштів, сплачених на виконання умов угоди, яку розірвано.

Посилаючись на вказані обставини та уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з ТОВ «Авто Просто» на його користь кошти в сумі 21 089,48 грн, із яких: 17 859,94 грн - сума чистих внесків, 2 482,40 грн - інфляційні втрати за період з 01 квітня 2017 року по 22 серпня 2018 року та 747,14 грн - 3% річних за період з 31 березня 2017 року по 21 серпня 2018 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 заявлена передчасно вимога про повернення коштів за розірваною угодою № 339945 від 07 квітня 2011 року з огляду на те, що ТОВ «Авто Просто» має повернути сплачені чисті внески 12 учасникам групи № 1111 системи Авто Так, які розірвали угоди раніше та перебувають у черзі на повернення коштів перед позивачем, чиї права у разі дострокового повернення коштів позивачу будуть порушені.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що чинним законодавством передбачено граничний дворічний термін для повернення коштів за розірваними договорами, який відповідачем було порушено, оскільки угода розірвана 31 березня 2015 року, а відповідно кінцевою датою для повернення коштів є 31 березня 2017 року. Встановлений в угоді принцип черговості повернення коштів учасникам, що розірвали угоду, не є строком або терміном такого повернення. Крім того, судом апеляційної інстанції не було повідомлено позивача про дату, час і місце проведення судового засідання у суді апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У жовтні 2019 року ТОВ «Авто Просто» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обгрунтованість ухвалених у справі судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній і витребувано цивільну справу № 607/11793/17 з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року здійснюється Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Так, 08 липня 2019 року ухвалою Тернопільського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 23 липня 2019 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 13 серпня 2019 року з повідомленням учасників справи про час і місце судового засідання.

13 серпня 2019 року розгляд справи в апеляційному суді проходив у відкритому судовому засіданні.

У той же час, матеріали справи не містять доказів про повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду вказаної справи в Тернопільському апеляційному суді.

За таких обставин доводи заявника про неналежне його повідомлення про розгляд справи в апеляційному суді є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв`язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, неналежне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи в апеляційному судів є порушенням вимоги статті 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

За таких обставин, ураховуючи вимоги пункту 5 частини першої, частини четвертої статті 411 ЦПК України та доводи касаційної скарги ОСОБА_1 щодо неналежного повідомлення його про дату, час та місце проведення судового засідання в апеляційному суді, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для обов`язкового скасування постанови суду апеляційної інстанції, оскільки справу розглянуто за відсутності позивача, який належним чином не повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і він обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун