Єдиний унікальний номер: 378/1147/20
Провадження № 2/378/358/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2020 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Гончарук Ю.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ставищенської селищної ради Бідоцерківського району Київської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1 до Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області з посиланням на те, що відповідно до погосподарських книг Сніжківської сільської ради за 1986 - 1990 роки, довідок Сніжківської сільської ради Ставищенського району Київської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх син ОСОБА_6 , члени колгоспного двору по АДРЕСА_1 в грудні 1987 року вибули на постійне проживання в село Журавлиху Ставищенського району Київської області та продали житловий будинок за вказаною адресою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шоферу колгоспу "Дружба".

З грудня 1987 року житловий будинок АДРЕСА_2 , 1952 року побудови (капітально відремонтований в 1980 році) належав до майна колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_7 , 1958 року народження.

Оригінал договору купівлі-продажу будинку між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 посвідчений в 1987 році Сніжківською сільською радою відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.76 p. N 1/5, втрачено, другий примірник вищевказаного договору купівлі-продажу будинку та Реєстр для реєстрації нотаріальних дій по Сніжківській сільській раді (додаток №1 до вищевказаної Інструкції) за 1987-1988 роки не збереглися, що підтверджується довідкою Сніжківської сільської ради.

В погосподарській книзі №1 Сніжківської сільської ради за 1986-1990 роки допущена описка в написанні по-батькові голови двору, а саме замість " ОСОБА_8 " помилково зазначено " ОСОБА_9 ".

15 квітня 1991 року набрав чинності Закону України "Про власність" і ОСОБА_7 на час припинення колгоспного двору згідно діючих на той час ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набув право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору.

28.12.1991 року (після набрання чинності Законом України «Про власність») ОСОБА_7 одружився із ОСОБА_10 . Після його одруження у вищевказаному будинку була прописана ОСОБА_11 та її дочка, які вибули з двору до 01.01.1996 року, проте шлюб з нею був розірваний 15.02.2002 року, що підтверджується актовим записом про одруження та записом в погосподарській книзі за 1991-1995 роки.

23.02.2002 року ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з нею (позивачкою) - ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_7 .

Як вбачається з довідки КП КОР «Південне БТІ» №2498 від 06.08.2018 року реєстрація права власності на вказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не була проведена.

Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_7 на вищевказаний житловий будинок.

В підготовче судове засідання позивачка не прибула, відповідно до позовної заяви справу просить розглядати у її відсутність, подала суду заяву, зазначивши, що в прохальній частині позовної заяви допущена описка в частині загальної площі будинку, а саме невірно зазначено загальну площу житлового будинку ( 62,3 м2) та його житлову прощу (35,0 м2 та 26,0 м2), тоді як фактично загальна площа будинку 35,0 м2, житлова площа 26,0 м2 (а.с. 8, 75).

Представник відповідача Ставищенської селищної ради Бідоцерківського району Київської областів підготовче судове засідання не прибув, селищна рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради (а. с. 74).

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не прибули до суду, направили заяви, в яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, справу просять розглядати без їх участі (а.с. 61, 63).

Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача - Ставищенської селищної ради Бідоцерківського району Київської областіпро визнання позову, перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Сніжківської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 (а. с. 13-15, 16-18) та довідок Сніжківської сільської ради (а. с. 23, 24, 25, 26), житловий будинок АДРЕСА_3 належав до майна колгоспного двору. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх син ОСОБА_6 , члени колгоспного двору по АДРЕСА_1 в грудні 1987 року вибули на постійне проживання в село Журавлиху Ставищенського району Київської області та продали житловий будинок за вказаною адресою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шоферу колгоспу "Дружба". З грудня 1987 року вказаний житловий будинок, 1952 року побудови (капітально відремонтований в 1980 році належав до майна колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_7 , 1958 року народження. Оригінал договору купівлі-продажу будинку між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , посвідчений в 1987 році Сніжківською сільською радою відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.76 p. N 1/5, втрачено, другий примірник вищевказаного договору купівлі-продажу будинку та Реєстр для реєстрації нотаріальних дій по Сніжківській сільській раді (додаток №1 до вищевказаної Інструкції) за 1987-1988 роки не збереглися (а. с. 23).

На час припинення колгоспного двору в ньому проживав та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратив права на майно голова двору ОСОБА_7 (а. с. 16-18).

28.12.1991 року (після набрання чинності Законом України «Про власність») ОСОБА_7 одружився із ОСОБА_10 (а. с. 57). Після його одруження у вищевказаному будинку була прописана ОСОБА_11 та її дочка, які вибули з двору до 01.01.1996 року (а. с. 24), проте шлюб з нею був розірваний 15.02.2002 а. с. 58-59).

Відповідно до матеріалів спадкової справи (а. с. 48-60) ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер (а.с. 49). Спадщину після смерті останнього за законом відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261 ч.1, 1268 ч. ч. 1, 2, 1269 ч. 1, 1270 ч. 1 ЦК України прийняла його дружина ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом шляхом подачі заяви до Ставищенської районної державної нотаріальної контори в 6-місячний термін (а. с. 48, 48 зв.) та отримала свідоцтво про право на спадщину на іншу частину спадкового майна (а. с. 53).

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_7 (а. с. 32, 33) відповідно до ст. 1273 ЦК України.

Постановою від 04 листопада 2020 року за №651/02-31 державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлого та відсутність правовстановлюючого документа на нього (а.с. 36).

Відповідно до технічного паспорта (а.с. 29-31) на земельній ділянці за вищевказаною адресою розташовані: житловий будинок «А-1» загальною площею 35,0 м2 , житловою площею 26,0 м2 (1952 року побудови); погріб з шийкою «Г» (1980 року побудови); жомова яма «Е» (1980 року побудови); погріб окремо збудований «Є» (1986 року побудови); сарай-гараж «Б» (1986 року побудови); сарай-прибудова «в» (1986 року побудови); сарай «В» (1986 року побудови); сарай «Д» (1990 року побудови); Ганок «а» (1980 року побудови), інвентаризаційною вартістю 609027 гривень. Відповідно до висновку про ринкову вартість майна (а.с. 35) ринкова вартість даного домогосподарства 69700 грн. Земельна ділянка, на якій розташований даний будинок, не приватизована (а. с. 26).

Реєстрація права власності на зазначений будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 22) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а. с. 37).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 за життя, як голова колгоспного двору, набув право власності на вищевказаний житловий будинок, а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 останнього його дружина ОСОБА_2 набула право власності в порядку спадкування за законом на даний будинок, і оскільки відповідачем позов визнається, - він підлягає задоволенню.

Так як позивачка відповідно до позовної заяви судові витрати покладає на себе, - суд не вирішує питання про стягнення судових витрат відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 15 ч. 1, 182, 392, 1218, 1223 ч. 2, 1261, 1268 ч. ч. 1, 2, 1269 ч. 1, 1270 ч. 1, 1273 ч. 1 ЦК України, ст. ст. 1, 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст.ст. ст.ст. 2, 4, 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_7 на житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 35,0 кв. метри житловою площею 26,0 кв. метри вартістю 69700 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками її розгляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Н. М. Марущак