Провадження №2/235/211/20
Справа №235/7804/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Комарової О.С.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Акціонерне Товариство Комерційний Банк « Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.06.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Внаслідок порушенням з боку відповідача умов договору з приводу погашення заборгованості за кредитним договором у останнього перед банком станом на 31.08.2019 року має заборгованість 197101,79 грн., яка складається з наступного:

-3872,76 грн. заборгованість за кредитом;

-191229,03 грн.- заборгованість по процентам за користуванням кредитом;

2000 грн- заборгованість за пенею та комісією.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 127319,38 грн. за кредитним договором б/н від 10.06.2011 року, яка складається з наступного:

-3872,76 заборгованість за кредитом ; -123446,62 грн- заборгованість по процентам за користування кредитом з 10.06.2011 року по 31.01.2019 рік; - судові витрати у розмірі 1921 грн.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив дійсно 10.06.2011 року підписав заяву до АТ «Приватбанк» з метою отримання кредиту у сумі 3000 грн. та отримав кредитну картку, дійсну до 10.06.2014 року. Останній платіж по картці він здійснив 27.05.2014 року , а після спливу строку дії картки, він декілька разів погашав кредит через касу Приватбанку. Термін дії договору сплив 10.06.2014 року із спливом строку дії картки, нову картку він не отримував. Оскільки позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, позовна давність по даним позовним вимогам сплила 10.06.2017 року. Позов подано у жовтні 2019 року, тобто після 5 років 6 місяців після спливу терміну дії картки. Відповідач просить відмовити АТ «КБ Приватбанк» в задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропущенням строку позовної давності. Окрім цього, зазначив, що укладений між відповідачем та банком договір не відповідає вимогам Закону України « Про захист прав споживачів», не згоден з нарахуванням заборгованості, тому і цих підстав просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність. ( а. с. 4).

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, підтримав наданий відзив на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.06.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ( а. с. 8).

Внаслідок порушенням з боку відповідача умов договору з приводу погашення заборгованості за кредитним договором у останнього перед банком станом на 31.08.2019 року має заборгованість 197101,79 грн., яка складається з наступного:

-3872,76 грн. заборгованість за кредитом;

-191229,03 грн.- заборгованість по процентам за користуванням кредитом;

-2000 грн- заборгованість за пенею та комісією,

1234446,62 грн.- заборгованість по процентам з 10.06.2011 року по 31.01.2019 рік ( а. с. 6,7).

Умовами договору передбачено сплату відповідачем за отримання кредиту обов`язкового щомісячного платежу 7% від заборгованості ( але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; ( а. с. 8-9).

Договір складався з анкети- заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.( а. с. 8-32).

Підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.( а. с. 90-113).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тариф», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом та овердрафту в розмірі, встановленому тарифами банку.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною краткою» боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил або Тарифів Банку, які викладені на банківському сайті, позичальник зобов`язується надати Банку письмову заяву про розірвання Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

Згідно п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та /або умов даного Договору у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших обов`язків за цим Договором.

Згідно зі статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктом 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Отже, факт укладення договору кредиту підтверджено наявною у справі копією заяви та Умов і правил надання банківських послуг та розмір заборгованості за тілом кредиту підтверджено розрахунком, доданим позивачем до позовної заяви, тому суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, про застосування строків позовної давності, то суд виходить з наступного.

За положеннями ст.ст. 256-258,261,266-267 ЦК України загальна позовна давність-строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, становить три роки, до вимог про стягнення неустойки таки строк становить один рік, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленій сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту строку погашення чергового платежу.

Стаття 266 ЦК України встановлює, що строк позовної давності стосовно додаткових позовних вимог, які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги, у зв`язку з чим застосування наслідків позовної давності до основної вимоги виключає можливість стягнення процентів, пені та штрафів.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (статті 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року № 6-20цс14, від 13.06.2018 року № 686/6697/15ц, від 26.09.2018 року № 477/841/16ц та від 03.10.2018 року № 233/2056/17.

Згідно довідки АТ КБ Приватбанк ОСОБА_3 за даним кредитним договором отримав кредитну картку НОМЕР_1 , термін дії -11/14 ( а.с. 108).

Отже, перебіг строку позовної давності для захисту порушених прав АТ КБ «Приватбанк» щодо нарахованої та несплаченої відповідачем спірної суми кредитної заборгованості почався з наступного місяця після дати закінчення строку дії картки- з 01.12.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було здійснено платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 16.11.2017 року.

Позивач звернувся з позовом до суду 31.10.2019 року ( а. с. 44).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові ВСУ № 6-2891 цс16 від 08.11.2017 р.

В судовому засіданні представник відповідача не спростував факт оплати відповідачем заборгованості за кредитом 16.11.2017 року в сумі 1600 грн., а навпаки пояснив, що не заперечує з цього приводу.

Отже, з листопада 2017 року перебіг позовної давності почався заново та на момент звернення позивача до суду не закінчився.

Тому доводи представника відповідача про застосування строків позовної давності судом до уваги не приймаються.

Окрім застосування строків позовної давності, представником відповідача були висловлені заперечення проти позовних вимог, в яких зазначено, що договір був укладено всупереч вимогам Закону «Про захист прав споживачів», зокрема відповідачу не був наданий примірник договору та він не був ознайомлений з порядком нарахування щомісячних платежів та сплати відсотків за користування кредитом.

В даному випадку суд такі доводи не приймає до уваги, оскільки відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг, а згідно виписки з банківського рахунку вбачається, що відповідач, отримавши кредитну картку «Універсальна», користувався грошима, частково сплачував заборгованість за договором, що свідчить визнання відповідачем наявність укладеного між ним та банком кредитного договору.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється зі спливом строку виконання зобов`язання.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 310/11534/13ц (провадження № 14-154цс18) від 04.07.2018 року.

Тобто, зі спливом строку виконання зобов`язання припинилося право кредитора нараховувати проценти за кредитом, у такому разі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Оскільки відповідачем оспорюється як сам факт укладення договору, так і нарахування заборгованості, суд вважає неправомірним нарахування банком процентів за користування кредитом після спливу строку виконання зобов`язання.

Сума заборгованості нарахована станом на 31.08.2019 року, проте строк дії картки закінчився в листопаді 2014 року, разом з чим закінчився і строк кредитування, тому, починаючи з 01.12.2014 року банк не мав права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором.

Банк просив стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 3872,76 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 10.06.2011 року по 31.01.2019 р.

Отже, з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 3872,76 грн. та проценти за користування кредитом за період з 10.06.2011 р. по 30.11.2014 р. в сумі 1962,71 грн., а всього заборгованість за кредитним договором в сумі 5835,47 грн., за виключенням процентів за період з 01.12.2014 року по 31.08.2019 рік, оскільки вони нараховані поза межами строку кредитування, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 ( провадження № 14-10цс18).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 87,98 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.256-258,261,266-267, 525,526, 530, 625, 629,1046, 1048 ЦК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного Товариства Комерційний Банк « Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк « Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10.06.2011 року в сумі 5835,47 грн., судовий збір в сумі,87,98 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне Товариство Комерційний Банк « Приватбанк», місцезнаходження: м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, 50, код ЄРДПОУ 14360570.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

Суддя: