Ухвала

28 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 645/1219/19

провадження № 61-18905ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду

м. Харкова від 24 січня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від

09 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про визначення розміру заборгованості по аліментам, стягнення заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, у якому просила:визнати заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період

з 25 червня 2015 року по 30 червня 2018 року в розмірі 40 993, 50 грн та стягнути вказану суму на її користь; стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 25 червня 2015 року по 30 червня

2018 року в розмірі 285 119, 27 грн, але не більше 100 відсотків заборгованості; стягнути з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 4 536 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі

30 332, 25 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Фрунзенського районного суду

м. Харкова від 24 січня 2020 року скасовано в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів і судового збору, та ухвалено в цій частині нову постанову, якою стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 18 377, 70 грн. Компенсовано ОСОБА_2 за рахунок держави судовий збір в розмірі 335, 22 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У грудні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року, у якій остання, посилаючись на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом спору у цій справі є визначення розміру заборгованості по аліментам, стягнення заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року тапостанову Харківського апеляційного суду від 09 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя

особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про визначення розміру заборгованості по аліментам, стягнення заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

М. Ю. Тітов