Провадження №22-ц/812/2132/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Бондаренко Т.З.,

суддів - Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, цивільну справу №482/1069/20 за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Демінської О.І. в приміщенні того ж суду, за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позивачка зазначала, що з 12 вересня 2013 року знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час перебування у якому у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, домовленість між сторонами щодо надання допомоги на утримання дитини відсутня, відповідач працює і проживає у Польщі. Відповідач офіційно в Україні не працевлаштований, але одержує прибуток від виконання договорів підряду на ремонтні роботи у Польщі, середньомісячний заробіток відповідача у 2019 році складав 4256,04 польських злотих, що за курсом НБУ станом на дату подання позову еквівалентно 28 770,83 грн., отже він має змогу сплачувати аліменти у зазначеному розмірі.

В зв`язку з зазначеним позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 7000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання до суду позову і до повноліття дитини.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 22 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Розподілено судові витрати.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції врахував інтереси дитини, матеріальне становище сторін та покладення обов`язку утримувати дітей однаковою мірою на матір та батька, у зв`язку з чим вважав доцільним присудження аліментів в сумі 3000 грн. на дитину щомісячно.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про стягнення з нього аліментів в розмірі 1500 грн. на користь позивачки на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір стягнутих судом першої інстанції аліментів в розмірі 3000 грн. завищений, оскільки апелянт не працює, не має постійного доходу, на його утриманні знаходиться мати пенсіонерка, яка постійно хворіє та потребує допомоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Так, з матеріалів справи, вбачається, що з 12 вересня 2013 року сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який було укладено Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 441.

У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого в свідоцтві про народження вказаний відповідач ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 13 листопада 2014 року).

Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на утриманні матері (а.с.23).

В силу вимог ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 51 Конституції України та статтями 180, 191 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В силу ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною другою ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.

При цьому, закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

У силу вимог ст.ст. 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Так, встановлюючи розмір аліментів 3000 грн., які підлягають стягненню на утримання дитини, районний суд в рішенні зазначив, що виходив з рівності прав та обов`язків сторін щодо утримання дитини, а також

що відповідач є фізично здоровим, працездатним, не має інших утриманців, а також відсутність постійного місця роботи та заробітку.

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами, та перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції лише формально послався на відсутність постійного місця роботи у відповідача та відсутність стабільного заробітку, проте фактично вказані обставини залишив поза увагою.

Так із даних про доходи платників податків, вбачається що дохід в Польщі у відповідача не був регулярним (а.с. 10-11).

Відповідно до довідки, виданої Гур`ївською сільською радою від 10 серпня 2020 року ОСОБА_1 на даний час проживає в АДРЕСА_1 , присадибної ділянки та ділянки для ведення особистого селянського господарства, городництва та земельного паю немає (а.с. 66).

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон, вбачається що Відділом державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 , проте дані про наявність майна відсутні ( а.с. 65).

Із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України вбачається, що ОСОБА_1 отримував доходи до 2015 року (а.с. 71-73).

В апеляційній скарзі апелянт також наголошує на тому, що він шукає роботу, проте в зв`язку з запровадженими карантинними обмеженнями є складнощі з роботою, тому постійного заробітку немає, не заперечує проти встановлення аліментів в розмірі 1500 грн.

За вказаних обставин, а саме відсутності доказів про дохід відповідача, наявність в нього майна, оцінюючи вказані докази, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення розміру аліментів визначених судом та визначення їх у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Твердження апелянта про те, що на його утриманні знаходиться мати пенсіонерка, не можна прийняти до уваги, оскільки остання отримує пенсію від держави.

Відповідно до положень п.3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2020 року змінити в частині визначення розміру стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 22 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 28 грудня 2020 року.

Судді: Т.З .Бондаренко

Т.В. Крамаренко

В.І. Темнікова