Справа № 158/510/19
Провадження № 2-др/161/47/20
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2020 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого судді Філюк Т.М.
за участю секретаря судового засідання Денисюка І.В.
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідачів ОСОБА_3
третьої особи ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Липинської сільської ради, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , про визнання недійсним та скасування рішення Борохівської сільської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтв про право власності та скасування державної реєстрації,-
04 грудня 2020 року представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Романюк Л.С. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу.
Заяву обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Липинської сільської ради про визнання недійсним та скасування рішення Борохівської сільської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтв про право власності та скасування державної реєстрації відмовлено. Ним до закінчення судових дебатів було зроблено заяву про розподіл судових витрат. З врахуванням вимог ст. 137, 142 ЦПК України, просить стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну допомогу у розмірі 3500 гривень.
07 грудня 2020 року від відповідача ОСОБА_19 надійшла заява про стягнення з позивача судових витрат.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2020 року заяву представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Романюка Л.С. та заяву відповідача ОСОБА_19 об`єднано в одне провадження.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник заперечували щодо стягнення судових витрат. Вказували, що представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Романюк Л.С. заяву про компенсацію судових витрат та подачу відповідних доказів зробив поза межами строку, визначеного судом для виступу з промовою в судових дебатах, а тому така заява не підлягає до задоволення. Щодо стягнення витрат, заявлених відповідачем ОСОБА_20 заперечували, оскільки його представником не було зроблено відповідної заяви про подачу доказів понесених витрат до закінчення судових дебаті, як того вимагає ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Представник відповідача ОСОБА_19 адвокат Омельчук М.М. в судовому засіданні просила задовольнити заяву про компенсацію судових витрат, ухваливши відповідне додаткове рішення.
Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 вказував, що заяви на підставні та їх слід задовольнити.
Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 даної норми визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2020 року відмолено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Липинської сільської ради, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , про визнання недійсним та скасування рішення Борохівської сільської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтв про право власності та скасування державної реєстрації.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, заяв, запитів, клопотань, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

В судовому засіданні 02 грудня 2020 року до закінчення судових дебатів у порядку вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником відповідача ОСОБА_5 адвокатом Романюком Л.С. було заявлено про необхідність стягнення з позивача судових витрат. 04 грудня 2020 року було подано відповідну заяву, у якій заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3500 грмвень, понесених під час судового розгляду даної цивільної справи.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником відповідача було подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги ОСОБА_5 адвокатом Романюком Л.С. від 12 жовтня 2020 року, акт прийому-передачі виконаних послуг від 02 грудня 2020 року з детальним описом робіт, які виконані представником; рахунок-фактура № СФ- від 15.10.2020 року та квитанція від 19.10.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_5 сплатив ОСОБА_21 3500 грн за договором про надання правової допомоги по справі № 158/510/19. ( а.с. 97,98,99,100 т.3).

Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК україни розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, суд приходить висновку, що справа потребувала значних затрат часу та вимагала значного обсягу юридичної роботи. При цьому, суд враховує також, що судовий розгляд справи відбувався неодноразово, адвокат Романюк Л.С. брав участю в судових засіданнях 10.11.2020 року ( тривалість судового засідання 16 хвилин), 01.12.2020 року ( тривалість судового засідання 1 год 48 хвилин), 02.12.2020 року (тривалість судового засідання 2 години 12 хвилин).

А тому, з врахуванням ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 3500 грн. є співмірним із складністю справи, обсягом виконаної адвокатом роботи щодо надання правової допомоги у справі та витраченим часом на її виконання. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвокат від позивача не надходило.

З врахуванням викладеного, з позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню в користь відповідача ОСОБА_5 3500 гривень понесених витрат на правову допомогу.

Заперечення позивача та його представника про те, що представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Романюк Л.С. заяву про компенсацію судових витрат та подачу відповідних доказів зробив поза межами строку, визначеного судом для виступу з промовою в судових дебатах, не впливають на висновки суду щодо необхідності компенсації понесених судових витрат, оскільки з журналу судового засідання вбачається, що така заява зроблена на 6 хвилині промови, однак до закінчення судових дебатів, як того вимагає ст .141 ЦПК України.

Щодо заяви відповідача ОСОБА_19 про стягнення з позивача судових витрат, то така заява до задоволення не підлягає.

Відповідач ОСОБА_6 просить компенсувати понесені ним витрати на правову допомогу, надану адвокатом Омельчук М.М. в сумі 14800 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси відповідача ОСОБА_19 представляла адвокат Омельчук М.М., про що наявний в матеріалах справи договір про надання правової допомоги від 26.03.2019 року та додаткова угода до договору про надання правової допомоги від 23.12.2019 року. В ході розгляду справи 28.08.2019 року представником відповідача ОСОБА_19 адвокатом Омельчук М.М. подано заяву про стягнення судових витрат, до заяви долучено орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу.

Разом з тим, акт про надані послуги до договору про надання правової допомоги адвокатом Омельчук М.М. від 26.03.2019 року та квитанція до прибуткового касового ордера про сплату 14800 гривень датовані 04 грудня 2020 року, тобто вже після ухвалення рішення в справі.

Частина 8 ст. 141 ЦПК України вказує, що докази про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів або ж протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Отже, законодавець визначив, що обов`язковою умовою має бути відповідна заява сторони про подання таких доказів, яка має бути зроблена саме до закінчення судових дебатів.

Як вбачається з матеріалів справи та технічного запису судового засідання, заяви про подання доказів про понесені судові витрати представником відповідача ОСОБА_19 адвокатом Омельчук М.М. не було подано та не зроблено відповідно заяви до закінчення судових дебатів, як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

А тому, з врахуванням наведеного, встягненні понесених судових витрат на правову допомогу з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_19 слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 82, 137, 141 270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Доповнити рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Липинської сільської ради, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , про визнання недійсним та скасування рішення Борохівської сільської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтв про право власності та скасування державної реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 гривень.

В стягненні понесених судових витрат на правову допомогу з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_19 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Додатокове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту додаткового рішення - 29 грудня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк