10.02.2020 Справа № 696/810/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Шкреби В.В.,

при секретарі Луцаєвській Н.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (прож. по АДРЕСА_1 ) в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 (прож. по АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (прож. по АДРЕСА_2 ), третя особа Кам`янська державна нотаріальна контора Черкаської області (знаходиться по вул. Героїв Майдану, б. 32 в м. Кам`янка Черкаської області) про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на підставі доручення звернулася до Кам`янського районного суду Чекаської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Кам`янської державної нотаріальної контори Жовтякова В.К. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину по закону та визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивувала тим, що відповідно до розпорядження Кам`янської РДА Черкаської області, у зв`язку зі смерю батьків ОСОБА_3 вона є його опікуном .

Після смерті матері ОСОБА_4 у ОСОБА_5 залишилася його рідна баба по материнській лінії ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_6 09.07.2014 року склала заповіт, яким заповіла належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями своєму онукові ОСОБА_3 .

Він прийняв спадщину по заповіту, отримав свідоцтво про право на спадщину по заповіту, та здійснив державну реєстрацію заповіданого йому житлового будинку.

Однак право власності на земельну ділянку, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за тою ж адресою, що і успадкований на підставі заповіту житловий будинок по АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право власності по закону успадкувала його тітка- дочка померлої ОСОБА_6 ОСОБА_2 .

Та оскільки ОСОБА_2 чинить перешкоди, щодо володіння майном яке перейшло у власність ОСОБА_3 , погрожує знести будівлі, вважає що порушене його право яке потребує судового захисту та вирішення спору по суті.

В судове засідання прредставник позивача з`явилась, вимоги позову підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання з`явилась, не заперечувала проти задоволення позову.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, попередньо подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову .

Заслухавши присутніх сторін по справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що цивільний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.Частиною першою статті 15 та частиною першою статті 16 ЦК України передбачено- кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права інтересу.

Відповідного до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Так матеріалами справи встановлено, що відповідно до розпорядження Кам`янської РДА Черкаської області від 27 лютого 2009 року над малолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в результаті смерті їхніх батьків та набуття статусу дітей позбавлених батьківського піклування, їхню тітку ОСОБА_1 та дядька ОСОБА_8 було призначенно їхніми опікунами/піклувальниками(а.с.9).

На час розгляду справи позивач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до копії свідоцтва про його народження, серія НОМЕР_1 , виданого повторно 16.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 06, є повнолітнім, над яким в силу ст.ст.76,77 ЦК України опіка та піклування припинені (а.с.5).

Батьками позивача є ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , дане вбачається з вищевказаного свідоцтва про народження.

Рідна баба позивача по материнській лінії є ОСОБА_6 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Родинні стосунки підтверджені витягом з Державного рестру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію про народження від 27.06.2018 року № 0 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 27.06.2018 року № 9 з яких вбачається, що батьками матері позивача ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , та що дошлюбне прізвище ОСОБА_10 на ОСОБА_10 мати позивача змінила внаслідок реєстрації 11.10.1994 року шлюбу з його батьком ОСОБА_9 (а.с.11,12).

За життя баба позивача ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_3 заповіла своєму онукові позивачу по справі ОСОБА_3 . Дане підтверджене копією заповіту складеного 09.07.2014 року, посвідченого секретарем Тимошівської сільської ради Кам`янського району Черкаської області Юрченко Т.П., зареєстрованого в реєстрі за № 40 (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_6 ,позивач в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину, звернувся до нотаріуса та отримав свідоцтво про право на спадщину по заповіту на заповідане йому майно, здійснив його державну реєстрацію.Дане вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.08.2016 року, виданого державним нотаріусом Кам`янської державної нотаріальної контори Жовтяковою В.К., зареєстрованого а реєстрі за № 546, спадкова справа № 4/2016, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.08.2016 року № 66110090 (а.с.18).

Таким чином позивач ОСОБА_3 набув права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 .

Однак як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.04.2018 року № 121675232, що за адресою будинковолодіння, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , земельна ділянка на якій воно розташоване з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:001:0147, площею 0,25 га. на праві власності належить відповідачу по справі ОСОБА_2 .Дата державної реєстрації 15.12.2017 року, державний реєстратор Жовтякова Віра Костянтинівна, Кам`янська державна нотаріальна контора Кам`янський нотаріальний округ, Черкаська область, підстава виникнення права власності- свідоцтво про право на спадщину, серія та номер 804, виданий 15.12.2017 року, видавник- Кам`янська державна нотаріальна контора Черкаської області, підстава внесення запису- рішення про державну реєстрацію прав таїх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 38763978 від 15.12.2017 року (а.с.19,20).

Позивач зазначив, що ОСОБА_2 будучи власником земельної ділянки за адресою по АДРЕСА_3 погрожує позивачу знести будівлі, які належать позивачу на праві власності, та знаходяться за однією ж і тою адресою, що і земельна ділянка відповідача по справі.

Вважає, що порушене його право на вільне мирне володіння та розпоряджання своїм майном.Просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.12.2017 року на ім`я ОСОБА_2 Кам`янською державною нотаріальною конторою на спадкове майно, а саме- земельну ділянку площею 0,25 га., яка знаходиться в АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:001:0147 , яка належала померлій ОСОБА_6 .Та визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217ЦК).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч.1 ст. 1233 ЦК України). Відповідно до статті 1234 ЦК, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних , родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з чила спадкоємців за законом.У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно - правовими угодами.

Згідно п. г ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в селах - не більше 0,25 гектара.

У відповідності до ч. 1 ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Як передбачено статтею 1225 ЦК, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Частиною 2 ст. 1300 ЦК України передбачено, що на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, в тому числі визнання відповідачем позову, так як право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: по АДРЕСА_3 , перейшло до позивача та оспорювана земельна розташована за адресою: по АДРЕСА_3 , має цільове призначення для обслуговування вищевказаного житлового будинку. Ураховуючи приписи ст. 120 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, на які розташований вищевказаний будинок також повинно перейти до позивача. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 577, 1220, 1225, 1300, 1301 ЦК України, 40, 120, 121, 125 Земельного кодексу України, ст. ст. 258,259,265, 268, 281, 282 ЦПК України,суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.12.2017 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , Кам`янською державною нотаріальною конторою на спадкове майно, а саме: земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:001:0147, яка належала померлій ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на земельну ділянку, площею площею 0,25 га, кадастровий номер :01:001:0147, яка розташована в АДРЕСА_3 , яка належала на праві власності ОСОБА_6 померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 року

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354,355,ЦПК України). Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення .

До дня початку функцінування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаютьсясудами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5 Розділу XII "Перехідні положення " ЦПК України.

Суддя : В.В.Шкреба