Справа № 202/3978/20
Провадження № 2/202/1589/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2020 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання - Ситника С.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року позивач звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

У своїй позовній заяві позивач посилався на те, що 22 травня 2017 року між ним та відповідачем виникли правовідносини зобов`язального характеру, відповідно до яких відповідач отримав у борг грошові кошти у розмірі 2000 США, що на момент надання коштів становило 52800 гривень, що підтверджується відповідною розпискою від 22.05.2017 року. 13 квітня 2020 року позивач надіслав відповідачу вимогу про повернення боргу за розпискою, яка була вручена відповідачу того ж дня. У даній вимозі відповідачу надано строк у тридцять днів для повернення боргу, однак до дня звернення з даним позовом до суду, грошові кошти не повернуто. Враховуючи наведене, просив стягнути на свою користь з відповідача грошові кошти в розмірі 52800 гривень.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 17 липня 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно оцінивши надані докази дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з належним чином завіреної копії розписки, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 у борг грошові кошти у розмірі 2000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 22.05.2017 року складає 52 800 гривень. Розписка написана і підписана власноруч ОСОБА_3 , що в ході розгляду справи ним не заперечувалось.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

На підтвердження укладення договору позики та його умов представлена розписка ОСОБА_2 , яка посвідчує передання визначеної грошової суми, що відповідає положенням ст. 1047 ЦК України. Як свідчить копія розписки, договір позики був укладений між фізичними особами.

13 квітня 2020 року позивач надіслав відповідачу вимогу про повернення боргу за розпискою, яка була вручена відповідачу того ж дня, що підтверджується належним чином завіреною копією поштового повідомлення. У даній вимозі відповідачу надано строк тридцять днів для повернення боргу.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно положень ст. 545 ЦК України, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути борговий документ (розписку) боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає на вимогу боржника. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого боргу.

Копія вищезазначеної розписки, була долучена позивачем до позовної заяви, а отже оригінал даної розписки знаходився весь цей час у нього. Виходячи з положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання за розпискою від ОСОБА_2 на суму 2000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 22.05.2017 року складає 52 800 гривень, ОСОБА_1 повинен був повернути ОСОБА_2 оригінал розписки, або ж на вимогу відповідача видати розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 позичив зазначену в розписці суму у ОСОБА_1 , а не повернувши її, порушив свої зобов`язання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав звільнення від доказування, визначених ст. 82 ЦПК України судом не встановлено. Позицію відповідача суд розцінює як ухилення від виконання свого обов`язку щодо повернення боргу за договором позики.

Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, оскільки відповідач не повернув взяті ним у позику грошові кошти, тобто не виконав зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору позики, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та необхідність його задоволення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Керуючись ст. ст.4,12,13,81,137,141, 263,265, 259, 268, 280-282 351,352,355 ЦПК України, ст.ст.545,625,1046,1047,1050 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 31 серпня 2005 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), грошові кошти в розмірі 52800 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 31 серпня 2005 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави, судові витрати з оплати судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мачуський