Справа № 219/7679/20
Провадження № 2/219/2697/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря Єлісеєвої С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати біржову угоду (договір купівлі-продажу) № 188-Н від 25.06.2002 року квартири за адресою: АДРЕСА_1 , дійсною, судові витрати залишити за позивачем.
Позовна заява обґрунтована тим, що 25.06.2002 року позивач придбала у відповідача квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом укладення через Артемівську філію Донецької товарної біржі, біржового контракту (договір купівлі-продажу) № 188-Н від 25.06.2002 року, який зареєструвала в бюро технічної інвентаризації. Нею отримано технічний паспорт квартири на її ім`я. Позивач забажала розпорядитися квартирою, але в усному порядку нотаріус повідомив, що договір купівлі продажу квартири не посвідчений нотаріально, а тому не має статусу правовстановлюючого документу. Будь-які дії щодо розпорядження квартирою вона не може вчинити. На теперішній час вона не знає де знаходиться позивач, тому звернулася до суду із вказаною позовною заявою для захисту своїх прав.
Позивач, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового засідання, не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить розглянути справу без її участі.
Відповідач, будучи повідомленою про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явилась.
Суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 25 червня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу № 188-Н квартири АДРЕСА_2 , який зареєстрований 25 червня 2002 року Артемівською філією Донецької товарної біржі, посвідчений директором Артемівської філії Донецької товарної біржі ОСОБА_3 та зареєстрований 26 червня 2002 року Артемівським бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером № 37-8520 (а.с.4).
З біржового контракту вбачається, що умови вказаного договору позивач ОСОБА_1 виконала у повному обсязі, передала обумовлені грошові кошти в рахунок оплати за придбання квартири, вартість нерухомого майна 2000,00 гривень (п. 1.2 контракту).
В технічному паспорті на квартиру ОСОБА_1 зазначена, як власник квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).
Відповідно до пунктів 1 та 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року та застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Згідно з частинами першою, другою та шостою статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Відповідно до частин першої-третьої статті 48 Закону України «Про власність» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється, зокрема, судом.
Згідно із частиною першої статті 128 ЦК Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
На час укладення спірного договору чинним був Закон України «Про товарну біржу».
Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (у редакції на час укладення вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.
Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.
Як зазначено вище, 25.06.2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в Артемівській філії Донецької товарної біржі уклали Договір купівлі-продажу № 188-Н квартири АДРЕСА_2 , який не був нотаріально посвідчений.
Як встановлено судом, умови договору сторонами виконані в повному обсязі, позивач виплатила відповідачу вартість нерухомого майна (п. 2.1 контракту).
Надалі право власності на квартиру 25 червня 2002 року, зареєстровано за ОСОБА_1 у встановленому на той час законом порядку, а саме, в КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації», номер запису у реєстрі № 37-8520.
Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що при вчиненні договору купівлі-продажу квартири дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.
Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору.
Враховуючи, що при укладанні 25.06.2002 року договору купівлі-продажу квартири було досягнуто всіх умов угоди та виконано прийняті зобов`язання. До теперішнього часу заперечень стосовно наслідків укладення правочину не виникло, суд приходить до висновку про наявні підставі для застосування вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) щодо можливості визнання зазначеного договору дійсним.
На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном, оскільки останнє придбано за договором без нотаріального посвідчення, позивач позбавлена можливості посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу квартири, а тому у іншій спосіб, ніж в судовому порядку, позивач не може захистити свої права.
Відповідно до постанови ВРУ №984-VIII від 04.02.2016 «Про перейменування окремих населених пунктів та районів», місто Аретмівськ Донецької області перейменовано у місто Бахмут.
Рішенням Бахмутської міської ради №154 від 12.07.2017 «Про затвердження переліку вулиць, провулків та інших об`єктів топоніміки міста Бахмута та смт. Красна Гора», вулицю Леніна у місті Бахмут перейменовано на вулицю Свободи.

За таких обставин позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі - продажу квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати суд покладає на позивача за її заявою.

Керуючись ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 р.), ст. 334 ЦК України, ст. ст. 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 13.04.1999 року, адреса проживання: АДРЕСА_3 про визнання угоди дійсною, задовольнити повністю.

Визнати дійсним біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 188-Н квартири АДРЕСА_2 , укладений 25 червня 2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 25 червня 2002 року Артемівської філією Донецької товарної біржі, посвідчений директором Артемівської філії Донецької товарної біржі ОСОБА_3 та зареєстрований 25 червня 2000 року Артемівським бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером № 37-8520.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Любчик