КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 757/7499/17-ц Головуючий у 1 інстанції: Підпалий В.В.
провадження № 22-ц/824/6447/2020 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Желепи О.В., Кулікової С.В.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та апеляційними скаргами Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року у складі судді Підпалого В.В. про роз`яснення судового рішення - ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року у справі за позовом КАМЕРІН ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (CAMERIN INVESTMENTS LLP), САННЕКС ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (SUNNEX INVESTMENTS LLP), ТАМПЛЕМОН ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (TAMPLEMON INVESTMENTS LLP), БЕРЛІНІ КОММЕРШІАЛ ЛЛП (BERLINI COMMERCIAL LLP), ЛУМІЛ ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (LUMIL INVESTMENTS LLP), СОФІНАМ ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (SOFINAM INVESTMENTS LLP) до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Міністерства фінансів України, ОСОБА_1 , третя особа: Кабінет Міністрів України, про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

06 грудня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла заява державного виконавця Кравчук А.С. про роз`яснення ухвали про забезпечення позову Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року у справі №757/7499/17-ц, в якій заявник (державний виконавець Кравчук А.С.) просив суд роз`яснити порядок виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року №757/7499/17-ц, а саме: яким чином встановити обов`язок в тому числі, але не виключно ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо належного виконання умов договорів (зокрема, але не виключно: Депозитний договір №5/CY031Т від 04.06.2014 року, Депозитний договір №1/CY0424 від 03.04.2012 року, Депозитний договір №2/CY0424 від 20.04.2012 року, Депозитний договір №1/CY042K від 03.04.2012 року, Депозитний договір №2/CY042K від 20.04.2012 року, Депозитний договір №3/CY06HR від 05.05.2014 року, Депозитний договір №4/CY00MX від 05.05.2014 року, Депозитний договір №4/CY03J5 від 05.05.2014 року, які укладені з КАМЕРІН ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (CAMERIN INVESTMENTS LLP), САННЕКС ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (SUNNEX INVESTMENTS LLP), ТАМПЛЕМОН ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (TAMPLEMON INVESTMENTS LLP), БЕРЛІНІ КОММЕРШІАЛ ЛЛП (BERLINI COMMERCIAL LLP), ЛУМІЛ ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (LUMIL INVESTMENTS LLP), СОФІНАМ ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (SOFINAM INVESTMENTS LLP) в тому числі, але не виключно в частині виконання зобов`язань щодо нарахування та виплати відсотків (процентів) за депозитними (вкладними) рахунками цих осіб, а також користування /розпорядження/ повернення/ виплати грошових коштів, розміщеними на кореспондентських, депозитних, поточних, карткових чи будь-яких інших рахунках цих осіб у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» до вирішення по суті спору.

В судовому засіданні державний виконавець Кравчук А.В. пред'явлені вимоги щодо роз`яснення ухвали суду підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

В судовому засіданні представник компаній КАМЕРІН ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (CAMERIN INVESTMENTS LLP), САННЕКС ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (SUNNEX INVESTMENTS LLP), ТАМПЛЕМОН ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (TAMPLEMON INVESTMENTS LLP), БЕРЛІНІ КОММЕРШІАЛ ЛЛП (BERLINI COMMERCIAL LLP), ЛУМІЛ ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (LUMIL INVESTMENTS LLP), СОФІНАМ ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (SOFINAM INVESTMENTS LLP) - Борух В.А. клопотання компаній про роз`яснення ухвали підтримав та просив роз`яснити ухвалу Печерського районного суду міста Києва у справі №757/7499/17-ц про забезпечення позову також і в такий спосіб:

роз`яснити, чи означає речення в резолютивній частині ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2017 року у справі №757/7499/17 «Встановити обов`язок в тому числі, але не виключно ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо належного виконання умов договорів (зокрема, але не виключно: Депозитний договір №5/CY031Т від 04.06.2014 року, Депозитний договір №1/CY0424 від 03.04.2012 року, Депозитний договір №2/CY0424 від 20.04.2012 року, Депозитний договір №1/CY042K від 03.04.2012 року, Депозитний договір №2/CY042K від 20.04.2012 року, Депозитний договір №3/CY06HR від 05.05.2014 року, Депозитний договір №4/CY00MX від 05.05.2014 року, Депозитний договір №4/CY03J5 від 05.05.2014 року, які укладені з CAMERIN INVESTMENTS LLP, SUNNEX INVESTMENTS LLP, TAMPLEMON INVESTMENTS LLP, BERLINI COMMERCIAL LLP, LUMIL INVESTMENTS LLP, SOFINAM INVESTMENTS LLP в тому числі, але не виключно в частині виконання зобов`язань щодо нарахування та виплати відсотків (процентів) за депозитними (вкладними) рахунками цих осіб, а також користування/розпорядження/повернення/виплати грошових коштів, розміщеними на кореспондентських, депозитних, поточних, карткових чи будь-яких інших рахунках цих осіб у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» до вирішення по суті спору»,

що в тому числі, але не виключно, ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2017 року у справі №757/7499/17 зобов`язане повернути/виплатити на користь компаній CAMERIN INVESTMENTS LLP, SUNNEX INVESTMENTS LLP, TAMPLEMON INVESTMENTS LLP, BERLINI COMMERCIAL LLP, LUMIL INVESTMENTS LLP, SOFINAM INVESTMENTS LLP:

1. кошти (тіло депозиту), які на підставі Депозитного договору №5/CY031Т від 04.06.2014 року, Депозитного договору №1/CY0424 від 03.04.2012, Депозитного договору №2/CY0424 від 20.04.2012 року, Депозитного договору №1/CY042K від 03.04.2012 року, Депозитного договору №2/CY042K від 20.04.2012 року, Депозитного договору №3/CY06HR від 05.05.2014 року, Депозитного договору №4/CY00MX від 05.05.2014 року, Депозитного договору №4/CY03J5 від 05.05.2014 року були розміщені на рахунках компаній CAMERIN INVESTMENTS LLP, SUNNEX INVESTMENTS LLP, TAMPLEMON INVESTMENTS LLP, BERLINI COMMERCIAL LLP, LUMIL INVESTMENTS LLP, SOFINAM INVESTMENTS LLP у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрської філії ПАТ КБ «ПриватБанк»;

2. відсотки (проценти) за користування коштами (депозитом), які нараховувались та/або повинні були нараховуватись за Депозитним договором №5/CY031Т від 04.06.2014 року, Депозитним договором №1/CY0424 від 03.04.2012 року, Депозитним договором №2/CY0424 від 20.04.2012 року, Депозитним договором №1/CY042K від 03.04.2012 року, Депозитним договором №2/CY042K від 20.04.2012 року, Депозитним договором №3/CY06HR від 05.05.2014 року, Депозитним договором №4/CY00MX від 05.05.2014 року, Депозитним договором №4/CY03J5 від 05.05.2014 року, але не були виплачені/повернуті, з моменту укладення зазначених депозитних договорів до 17.02.2020 року.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» - Бауліна В.О. не заперечувала щодо задоволення заяви про роз`яснення ухвали суду, проте вважала, що роз`яснення у такий спосіб, який визначається у заяві представника позивачів, не може бути задоволений.

Державний виконавець Кравчук А.В. не заперечила проти такого роз`яснення, як вважав представник позивача, поклавшись на думку суду.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року заяву державного виконавця Печерського РВДВС м.Київ ГТУЮ у м. Києві Кравчук А.С. про роз`яснення ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2017 року у справі №757/7499/17-ц про забезпечення позову задоволено частково.

Роз`яснено ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2017 року у справі №757/7499/17-ц про забезпечення позову в частині, а саме:

що встановити обов`язок в тому числі, але не виключно ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо належного виконання умов договорів (зокрема, але не виключно: Депозитний договір №5/CY031Т від 04.06.2014 року, Депозитний договір №1/CY0424 від 03.04.2012 року, Депозитний договір №2/CY0424 від 20.04.2012 року, Депозитний договір №1/CY042K від 03.04.2012 року, Депозитний договір №2/CY042K від 20.04.2012 року, Депозитний договір №3/CY06HR від 05.05.2014 року, Депозитний договір №4/CY00MX від 05.05.2014 року, Депозитний договір №4/CY03J5 від 05.05.2014 року, які укладені з CAMERIN INVESTMENTS LLP, SUNNEX INVESTMENTS LLP, TAMPLEMON INVESTMENTS LLP, BERLINI COMMERCIAL LLP, LUMIL INVESTMENTS LLP, SOFINAM INVESTMENTS LLP в тому числі, але не виключно в частині виконання зобов`язань щодо нарахування та виплати відсотків (процентів) за депозитними (вкладними) рахунками цих осіб, а також користування/розпорядження/повернення/виплати грошових коштів, розміщеними на кореспондентських, депозитних, поточних, карткових чи будь-яких інших рахунках цих осіб у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» до вирішення по суті спору, що в тому числі, але не виключно, ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2017 року у справі №757/7499/17-ц зобов`язане повертати/виплачувати на користь компаній CAMERIN INVESTMENTS LLP, SUNNEX INVESTMENTS LLP, TAMPLEMON INVESTMENTS LLP, BERLINI COMMERCIAL LLP, LUMIL INVESTMENTS LLP, SOFINAM INVESTMENTS LLP:

1. кошти (тіло депозиту), які на підставі Депозитного договору №5/CY031Т від 04.06.2014 року, Депозитного договору №1/CY0424 від 03.04.2012 року, Депозитного договору №2/CY0424 від 20.04.2012 року, Депозитного договору №1/CY042K від 03.04.2012 року, Депозитного договору №2/CY042K від 20.04.2012 року, Депозитного договору №3/CY06HR від 05.05.2014 року, Депозитного договору №4/CY00MX від 05.05.2014 року, Депозитного договору №4/CY03J5 від 05.05.2014 року були розміщені на рахунках компаній CAMERIN INVESTMENTS LLP, SUNNEX INVESTMENTS LLP, TAMPLEMON INVESTMENTS LLP, BERLINI COMMERCIAL LLP, LUMIL INVESTMENTS LLP, SOFINAM INVESTMENTS LLP у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або у Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк»;

2. відсотки (проценти) за користування коштами (депозитом), які нараховувались та/або повинні були нараховуватись за Депозитним договором №5/CY031Т від 04.06.2014 року, Депозитним договором №1/CY0424 від 03.04.2012 року, Депозитним договором №2/CY0424 від 20.04.2012 року, Депозитним договором №1/CY042K від 03.04.2012 року, Депозитним договором №2/CY042K від 20.04.2012 року, Депозитним договором №3/CY06HR від 05.05.2014 року, Депозитним договором №4/CY00MX від 05.05.2014 року, Депозитним договором №4/CY03J5 від 05.05.2014 року, але не були виплачені/повернуті, з моменту укладення зазначених депозитних договорів до 17.02.2020 року.

В апеляційній скарзі Державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким подану заяву про роз'яснення ухвали про забезпечення позову Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року задовольнити повністю.

В апеляційних скаргах Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали Печерського районного суду міста Києва від 25 лютого 2020 року про роз'яснення ухвали Печерського районного суду міста Києва про забезпечення позову від 09 лютого 2017 року у справі №757/7499/17-ц.

В судовому засіданні апеляційного суду державний виконавець та представники АТ КБ «Приватбанк» підтримали доводи поданих апеляційних скарг, а представник Міністерства фінансів України та представник третьої особи - Кабінету Міністрів України підтримали доводи поданих апеляційних скарг АТ КБ «ПриватБанк».

Представник стягувачів заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив залишити ухвалу без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву про роз`яснення судового рішення та відмовляючи у задоволенні іншої частини заяви суд першої інстанції виходив з того, що в рамках провадження про роз`яснення судового рішення суд не може вносити змін у суть судового рішення, не може торкатись питань, які не були досліджені судом при ухваленні судового рішення, проте державний виконавець Кравчук А.С . в своєму клопотанні ставить питання щодо припинення зобов`язань за депозитними договорами на дату постановлення ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2017 року у справі №757/7499/17-ц.

Також, на підтвердження факту припинення зобов`язань за депозитними договорами державним виконавцем Кравчук А.С. не надано доказів наявності підстав для припинення зобов`язань.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 09.02.2017 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва у справі №757/7499/17-ц за позовом CAMERIN INVESTMENTS LLP, SUNNEX INVESTMENTS LLP, TAMPLEMON INVESTMENTS LLP, BERLINI COMMERCIAL LLP, LUMIL INVESTMENTS LLP, SOFINAM INVESTMENTS LLP до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Міністерства фінансів України, ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії задоволено заяву позивачів (стягувачів) про забезпечення позову та до вирішення спору по суті вирішено серед іншого:

1. Встановити обов`язок в тому числі, але не виключно ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо належного виконання умов договорів (зокрема, але не виключно: Депозитний договір №5/CY031Т від 04.06.2014 року, Депозитний договір №1/CY0424 від 03.04.2012 року, Депозитний договір №2/CY0424 від 20.04.2012 року, Депозитний договір №1/CY042K від 03.04.2012 року, Депозитний договір №2/CY042K від 20.04.2012 року, Депозитний договір №3/CY06HR від 05.05.2014 року, Депозитний договір №4/CY00MX від 05.05.2014 року, Депозитний договір №4/CY03J5 від 05.05.2014 року, які укладені з CAMERIN INVESTMENTS LLP, SUNNEX INVESTMENTS LLP, TAMPLEMON INVESTMENTS LLP, BERLINI COMMERCIAL LLP, LUMIL INVESTMENTS LLP, SOFINAM INVESTMENTS LLP в тому числі, але не виключно в частині виконання зобов`язань щодо нарахування та виплати відсотків (процентів) за депозитними (вкладними) рахунками цих осіб, а також користування/розпорядження/повернення/виплати грошових коштів, розміщеними на кореспондентських, депозитних, поточних, карткових чи будь-яких інших рахунках цих осіб у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк» до вирішення по суті спору.

За змістом ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до депозитних договорів №5/CY031Т від 04.06.2014 року, №1/CY0424 від 03.04.2012 року, №2/CY0424 від 20.04.2012 року, №1/CY042K від 03.04.2012 року, №2/CY042K від 20.04.2012 року, 3/CY06HR від 05.05.2014 року, №4/CY00MX від 05.05.2014 року, №4/CY03J5 від 05.05.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» взяло на себе зобов`язання по виплаті процентів за користування коштами компаній-заявників та щодо повернення вкладів.

Проаналізувавши матеріали справи, в тому числі депозитні договори №5/CY031Т від 04.06.2014 року, №1/CY0424 від 03.04.2012 року, №2/CY0424 від 20.04.2012 року, №1/CY042K від 03.04.2012 року, №2/CY042K від 20.04.2012 року, 3/CY06HR від 05.05.2014 року, №4/CY00MX від 05.05.2014 року, №4/CY03J5 від 05.05.2014 року, суд дійшов вірного висновку, що клопотання компаній КАМЕРІН ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (CAMERIN INVESTMENTS LLP), САННЕКС ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (SUNNEX INVESTMENTS LLP), ТАМПЛЕМОН ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (TAMPLEMON INVESTMENTS LLP), БЕРЛІНІ КОММЕРШІАЛ ЛЛП (BERLINI COMMERCIAL LLP), ЛУМІЛ ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (LUMIL INVESTMENTS LLP), СОФІНАМ ІНВЕСТМЕНТС ЛЛП (SOFINAM INVESTMENTS LLP) підлягали до задоволення і при тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення заяви державного виконавця Печерського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м.Києві Кравчук А.С. про роз`яснення ухвали Печерського районного суду м.Києва від 09.02. 2017 року у справі № 757/7499/17-ц про забезпечення позову.

Суд вірно вважав, що в рамках провадження про роз`яснення судового рішення суд не може вносити змін у суть судового рішення та не може торкатись питань, які не були досліджені судом при ухваленні судового рішення. Натомість державний виконавець Кравчук А.С. в клопотанні про роз`яснення ухвали ставить питання щодо припинення зобов`язань за депозитними договорами на дату постановлення ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09.02.2017 року у справі №757/7499/17-ц. Суд прийшов до правильного висновку, що в цій частині він не може в ухвалі про роз`яснення судового рішення аналізувати питання припинення зобов`язань за депозитними договорами.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2017 року відхилено апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» та залишено без змін Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року (а.с.46-52, т.2).

Відхиляючи скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» та залишаючи без змін ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року про забезпечення позову (а.с.46-52, т.2) Апеляційний суд міста Києва врахував характер спору, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову і дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, направлені на порушення прав позивачів як депозитаріїв за укладеними між сторонами депозитними договорами, що є предметом спору, і при цьому виходив з наступного:

Як роз`яснив Верховний Суд України у п.4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд вважав, що важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін і інших учасників судового процесу.

Судом зазначено, що як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існують договірні правовідносини. Так, між позивачами та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено Депозитні договори, зокрема: Депозитний договір №5/CY031Т від 04.06.2014 року, укладений ПАТ КБ «Приватбанк» з компанією CAMERIN INVESTMENTS LLP; Депозитний договір №1/CY0424 від 03.04.2012 року, Депозитний договір №2/CY0424 від 20.04.2012 року, укладені ПАТ КБ «Приватбанк» з компанією SUNNEX INVESTMENTS LLP; Депозитний договір №1/CY042K від 03.04.2012 року, Депозитний договір №2/CY042K від 20.04.2012 року, укладені ПАТ КБ «Приватбанк» з компанією TAMPLEMON INVESTMENTS LLP; Депозитний договір №3/CY06HR від 05.05.2014 року , укладений ПАТ КБ «Приватбанк» з компанією BERLINI COMMERCIAL LLP; Депозитний договір №4/CY00MX від 05.05.2014року, укладений ПАТ КБ «Приватбанк» з компанією LUMIL INVESTMENTS LLP ; Депозитний договір №4/CY03J5 від 05.05.2014 року , укладений ПАТ КБ «Приватбанк» з компанією SOFINAM INVESTMENTS LLP.

За умовами цих договорів Депозитер розміщує на депозитному рахунку грошові кошти, а Банк приймає ці грошові кошти та сплачує по кожному з цих договорів від 10 до 13 % річних без утримання податків і зборів. Будь які зміни до договорів можуть бути здійснені лише за обопільною згодою сторін.

В ухвалі суду вказано, що зазначене підтверджується копіями Депозитних договорів, долучених до матеріалів Контрольного провадження (а.с.16-42), що повністю спростовує доводи апеляційної скарги про те, що суд, вирішуючи питання, не пересвідчився щодо наявності зобов`язань відповідача перед позивачами.

Згідно з встановленим ухвалою, 17 січня 2017 року позивачі отримали від ПАТ КБ «Приватбанк» повідомлення про зупинення обслуговування рахунків (а.с.43-48).

Позивачі у поданому позові зазначили, що ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку припинив виконання укладених з ними депозитних договорів без будь-яких правових підстав й оскільки Міністерство фінансів України набуло право власності на 100% акцій ПАТ КБ «Приватбанк», а ОСОБА_1 , як голова правління банку, приймає усі рішення, що стосуються діяльності ПАТ КБ «Приватбанк» та зобов`язаний не порушувати прав клієнтів, вони є відповідальними за усі дії та діяльність ПАТ КБ «Приватбанк».

Вказаних обставин відповідачі не заперечували.

У заяві про забезпечення позову позивачами зазначено причини необхідності вжиття заходів забезпечення позову, обраний вид забезпечення позову, а також наведено ті доводи в обґрунтування вимог заяви та необхідності забезпечення позову в обраний позивачами спосіб, які останні вважали за необхідне навести.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Разом з цим, суд вважав, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження правових підстав, передбачених ст.1074 ЦК України, ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» для обмеження права позивачів розпоряджатися грошовими коштами, що перебувають на їх рахунках. А відтак зупинення обслуговування рахунків позивачів в односторонньому порядку, про що ними подано належні докази, долучені до справи, дають позивачам підстави для припущення щодо неможливості виконання судового рішення у разі задоволення їх позову.

З матеріалів справи вбачалося, що сам позов та заява про його забезпечення направлені на захист матеріальних інтересів позивачів, їх права власності.

При цьому судом встановлено, що позивачі стверджують, що не розривали депозитних договорів з ПАТ КБ «Приватбанк» та не вчиняли дій, спрямованих на відмову від депозитів.

Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ вклад/депозит (грошові кошти розміщені в банківській установі) розглядаються як складова права власності з поширенням усіх гарантій права власності особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі Nejdet Sahin i Perihan Sahin проти Туреччини, (ВП), № 13279/05, § 56, 20 жовтня 2011 року, зазначено: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаних з ними правом».

Стаття 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зазначені гарантії Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кореспондують з положеннями ст.41 Конституції України, згідно якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Вказаний принцип сформульовано в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст.1 першого Протоколу.

Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові ст.1 першого Протоколу, включно з другим реченням, яке необхідно розуміти у світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (рішення у справі «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії»).

В ухвалі Апеляційного суду міста Києва зазначено, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції переконався в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує вірогідність вчинення відповідачами дій, які утруднять захист можливого порушеного права, а відтак права на належний та реальний судовий захист.

На підставі викладеного Апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» не давали підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які були б підставою для скасування ухвали.

З огляду на вищенаведені обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій, під час розгляду питання про забезпечення позову, обставини, на які посилається державний виконавець та банк в частині припинення зобов`язань не можуть бути встановлені та оцінені по іншому в межах розгляду питання про роз`яснення Ухвали про забезпечення позову з огляду на дії принципу юридичної визначеності, оскільки договори купівлі-продажу акцій (на підставі яких банк вважає, що зобов`язання припинилися) були укладені в грудні 2016 року, тобто до вирішення питання про забезпечення позову.

Крім того, вони на даний час досліджуються в інших судових провадженнях.

Зі змісту подання державного виконавця вбачається, що останній вважає, що Ухвала про забезпечення позову не підлягає виконанню і в спосіб роз`яснення цієї ухвали намагається виправдати невиконання судового рішення від 2017 року.

Проте, механізм роз`яснення судового рішення відповідно до ст.271 ЦПК України створений з метою сприяння його своєчасного виконання.

Отже, в ході розгляду заяви про роз`яснення рішення суду суд не вправі враховувати та досліджувати обставини, які дозволяють боржнику не виконувати судове рішення.

Посилання на наявність підстав для зупинення провадження у даній справі про вирішення заяви боржника про визнання ухвали такою, що не підлягає до виконання, не грунтуються на вимогах Закону, оскільки вирішення питання про роз`яснення судового рішення жодним чином не залежить від результатів розгляду іншої самостійної заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає до виконання.

Доводи апеляційних скарг Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанку» про те, що відкрито було виконавче провадження лише за заявою одного стягувача, а інші компанії такі заяви не подавали, спростовуються заявою про примусове виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року, поданою в березні місяці 2017 року всіма компаніями до Соборного відділу ДВС міста Дніпра (а.с.24, т.6). Постановою директора департаменту ДВС №53527745 виконавче провадження було передане до Печерського РВ ДВС міста Києва у зв`язку зі зміною місця знаходження боржника, а постановою від 19.06.2017 року прийнято до провадження Печерським ВДВС (а.с.80-84, т.3).

Обставини правомірності відкриття провадження були предметом дослідження скарги Приватбанку на дії та бездіяльність Соборного відділу ДВС міста Дніпра, в задоволенні якої було відмовлено Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 15 лютого 2018 року (а.с.230-238, т.4), яка набрала законної сили 19 вересня 2018 року відповідно до Постанови Апеляційного суду міста Києва (а.с.84-87, т.5).

Доводи апеляційних скарг Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанку» про те, що роз`яснюючи ухвалу про забезпечення позову суд змінив зміст судового рішення, вказавши про обов`язок виплачувати депозит та відсотки з моменту укладення договорів до 17 лютого 2020 року, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на те, що в Ухвалі про забезпечення позову (а.с.108, т.1 ) також міститься вказівка на обов`язок виплачувати тіло депозиту та відсотки до вирішення спору по суті, а спір по суті станом на 17 лютого 2020 року та на даний час не вирішений. Відповідно доповнення в Ухвалі про роз`яснення про те, що банк зобов`язаний виплачувати відсотки, які нараховувались, або повинні були нараховуватись за депозитними договорами з часу їх укладення до 17 лютого 2020 року не є зміною судового рішення, яке роз`яснювалося.

Доводи скарг банку про те, що суд вийшов за межі розгляду заяви державного виконавця, який посилався лише на обставини припинення зобов`язань, колегія суддів не приймає, так як суд розглядав також і заяву стягувача LUMIL INVESTMENTS LLP, подану 17 січня 2020 року (а.с.157, т.8), та підтриману іншими стягувачами 17 лютого 2020 року (а.с.1-4, т.9), в тому числі і представником всіх стягувачів у судовому засіданні.

Доводи про те, що суддя аналізував договори, укладення яких регулюється законодавством Кіпру, за відсутності відповідної правової експертизи у справі, не відповідають матеріалам справи та постановленій ухвалі, оскільки такий аналіз законодавства відсутній в ухвалі суду.

Також колегія суддів враховує і те, що Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» теж зверталося 26 квітня 2017 року до Печерського районного суду міста Києва із самостійною заявою з тих же підстав, що були зазначені в поданні державного виконавця та були предметом розгляду даної справи (а.с.2-7, т.6), а тому їх доводи про те, що підстав для роз`яснення рішення не було, не відповідають вимогам закону, так як боржнику теж не була зрозуміла ухвала суду.

Посилання представника Кабінету Міністрів у відзиві на апеляційні скарги на розгляд справи неповноважним судом колегія суддів не приймає до уваги, оскільки 14 лютого 2020 року розгляд заяви про роз`яснення судового рішення був розподілений судді Підпалому В.В. у зв`язку із заблокуванням судді Борницької В. В., яка перебувала у відпустці, а відповідно до ст.271 ЦПК України розгляд заяви про роз`яснення рішення не передбачено безпосередньо судом, який його ухвалив.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала районного суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, проаналізувавши всі матеріали справи, зокрема, і ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року, оскаржувану ухвалу цього суду від 25 лютого 2020 року та доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги Державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України і апеляційних скарг Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та залишення без змін ухвали Печерського районного суду м.Києва від 25 лютого 2020 року про роз`яснення судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.271, 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегії суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 25 лютого 2020 року про роз`яснення судового рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: