Номер провадження: 22-ц/813/3837/20
Номер справи місцевого суду: 1512/2-234/11
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Черевка П.М., Гірняк Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення у солідарному порядку кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом, який неодноразово уточнював, до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , і остаточно просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1724-н від 13.07.2007 року, що складається з тіла кредиту в розмірі - 26 397,97 доларів США, з процентів за користування кредитом у розмірі - 10 077,91 доларів США, з комісійної винагороди у розмірі - 3 120,00 грн., з пені за прострочений кредит у розмірі - 88 251,48 грн., з пені по процентам у розмірі - 21 731,74 грн., з пені по комісії у сумі - 876,55 грн., мотивуючи це тим, що 13.07.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 1724-н. Відповідно до умов кредитного договору Банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі - 39 600 доларів США, терміном - до 13.07.2010 року. ОСОБА_3 зобов`язалася за час користування кредитом сплачувати відсотки у розмірі - 12,5% річних. 13.07.2007 року, в забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору, між Банком та ОСОБА_1 укладений договір поруки, згідно умов якого останній зобов`язався відповідати солідарно та у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_3 зобов`язань по кредитному договору № 1724-н від 13.07.2007 року. Відповідач ОСОБА_3 припинила виплачувати кредит та відсотки по кредиту, в результаті чого станом на 23.01.2012 року утворилася заборгованість за кредитним договором у вищевказаному розмірі.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.02.2012 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість по виплаті кредиту за кредитним договором № 1724-н від 13.07.2007 року у розмірі - 36 475,88 доларів США та 113 979,77 грн., з яких: заборгованість за основним боргом по кредиту - 26 397,97 доларів США; заборгованість по відсоткам - 10 077,91 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 88 251,48 грн.; прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту - 3 120,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 21 731,74 грн.; пеня за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту - 876,55 грн. Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.10.2017 року заяву ОСОБА_1 від 27.06.2017 р. про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 , представник ОСОБА_1 , звернулась до суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.02.2012 року, в якій просила оскаржуване рішення частково скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог до ОСОБА_1 та стягнення з нього кредитної заборгованості у солідарному порядку відмовити.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2012 року залишено без змін.

У червні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині стягнення заборгованості з поручителя.

Постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову апеляційного суду Одеської області від 05 квітня 2018 року в частині ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу направлено на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, ПАТ Державний ощадний банк України в судове засідання явку своїх представників не забезпечив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду від позивача не надійшло.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Рудольф К.С. в засіданні судової колегії наполягала на продовженні розгляду апеляційної скарги по суті, посилаючись на відсутність підстав для відкладення судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального

права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно з ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду у повному обсязі зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов та стягуючи у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість по виплаті кредиту за кредитним договором № 1724-н від 13.07.2007 року, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції у повній мірі, не можна.

Судом встановлено, що:

-13.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 1724-н. Відповідно до умов договору Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 39600 доларів США, терміном до 13.07.2010 року, а ОСОБА_3 зобов`язалася за час користування кредитом сплачувати відсотки у розмірі 12,5% річних;

-13.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладений договір поруки, згідно з умовами даного договору ОСОБА_1 зобов`язався відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_3 зобов`язань по кредитному договору № 1724-н від 13.07.2007 року;

- ОСОБА_3 припинила виплачувати кредит та відсотки по кредиту, в результаті чого утворилася заборгованість по кредиту № 1724-н від 13.07.2007 року у розмірі 50273,80 доларів США та 3996 гривень 55 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що договір поруки він не укладав і його не підписував, з позичальником ОСОБА_3 він не знайомий, його підпис в паспорті відрізняється від підпису, який міститься в договорі поруки і звертав увагу, що банком до позовної заяви долучено копію його паспорта, який був виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області лише 16 липня 2007 року, тобто через три дні після підписання договору поруки.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив про те, що 23 жовтня 2017 року за його заявою були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006721 за частиною четвертою статті 358 КК України (використання завідомо підробленого документа).

З огляду на викладене, апеляційним судом за клопотанням представника відповідача призначено судову почеркознавчу експертизу на предмет належності ОСОБА_4 підписів від його імені, які розташовані на 3-х сторінках Договору поруки № 1 до Кредитного договору № 1724-н від 13.07.2007 року, та в лінійці перед словами «( ОСОБА_1 )» графи «Поручитель» розділу «7. Реквізити та Підписи Сторін».

Відповідно до висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 4548 від 10.12.2019 року підписи від імені ОСОБА_1 , розташовані в лінійках після слів «підпис поручителя» на 3- сторінках Договору поруки № 1 до Кредитного договору № 1724-н від 13.07.2007 року, та в лінійці перед словами «( ОСОБА_1 )» графи «Поручитель» розділу «7. Реквізити та Підписи Сторін» виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Ознак які б свідчили про вплив на процес виконання підписів якихось незвичних чинників (як природніх, в т.ч. зумовлених незвичним станом виконавця, так і штучних, в тому числі пов`язаних із навмисною зміною виконавцем ознак свого почерку), немає. Питання щодо визначення статі та віку особи виконавця підписів не вирішувались через відсутність науково-обгрунтованих методик (т. 2 а. с. 193-198).

При таких обставинах немає підстав вважати недоведеними і неспроможними доводи апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_1 , що він ніколи не укладав та нікого не уповноважував укладати від свого імені договір поруки з метою забезпечення виконання зобов`язань за укладеним ОСОБА_3 кредитним договором з ПАТ «Ощадбанк України», з якою він навіть не знайомий.

Таким чином договір від імені ОСОБА_1 укладений не самим ОСОБА_1 , а іншою особою від його імені.

Доказів, що таке укладення відбулося з відома ОСОБА_1 , за його згодою на це або за його дорученням зробити це іншою особою від його імені, позивачем документально не доведено.

Крім того позивачем заявлені вимоги до ОСОБА_1 про стягнення з нього, як з поручителя в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_3 такими обставинами не обґрунтовував.

Тому немає підстав для висновку, що ОСОБА_1 набув права та обов`язки поручителя за укладеним від його імені, але без його відома і згоди на це невідомою і не встановленою особою договором поруки від 13.07.2007 року на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № 1724-н від 13.07.2007 року, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 .

Оскільки ОСОБА_1 за наведених обставин не може вважатися поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_3 за укладеним нею кредитним договором № 1724-н від 13.07.2007 року, укладеним з ВАТ «Державний ощадний банк України», немає підстав для стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку як з поручителя заборгованості за вказаним цим кредитним договором.

Наведеного суд першої інстанції ухвалюючи оскаржене рішення не врахував і прийшов до помилкового висновку про задоволення заявлених до ОСОБА_1 як до поручителя вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» солідарної кредитної заборгованості за кредитним договором № 1724-н від 13.07.2007 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про залишення позову ПАТ «Державний ощадний банк України» без задоволення.

Відповідно до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи ухвалення апеляційним судом рішення про відмову у задоволенні вимог публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , судовий збір сплачений ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги у розмірі 1870 гривень, за подання клопотання про призначення експертизи 384 грн. 20 коп., за послуги експерта із складання висновку експертизи 12 560 грн., а всього - 14 814 грн. 20 коп. підлягає стягненню з позивача на користь ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, 376, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» солідарної кредитної заборгованості за кредитним договором № 1724-н від 13.07.2007 року у розмірі - 36 475,88 доларів США та 113 979,77 грн., з яких: заборгованість за основним боргом по кредиту - 26 397,97 доларів США; заборгованість по відсоткам - 10 077,91 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 88 251,48 грн.; прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту - 3 120,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 21 731,74 грн.; пеня за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту - 876,55 грн. та судових витрат - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - залишити без задоволення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 870 гривень, за подання клопотання про призначення експертизи у розмірі 384 грн. 20 коп., за послуги експерта зі складання висновку експертизи у розмірі 12 560 грн., а всього на загальну суму - 14 814 грн. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.03.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: П.М. Черевко

Л.А. Гірняк