Провадження № 2/761/1551/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Мальцева Д.О.,

за участю секретаря Чугаєвій І.В.,

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача-2 Здор Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва, в залі судових засідань, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання припиненим приватного обтяження,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2019 ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі по тексту - відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі по тексту - відповідач-2), у якому просив суд усунути перешкоди у користуванні майном шляхом визнання припиненим приватного обтяження рухомого майна.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.08.2012 між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №R4В від 29.08.2012, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 387 702,00 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 був укладений договір застави автотранспортного засобу №R4B-ZI, відповідно до якого останній надав в заставу належний йому на праві власності автомобіль марки TOYOTA, модель LANDCRUISER 150, тип легковий універсал, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі по тексту - автомобіль). Однак, як вказує позивач, відповідачем-1 після набуття позивачем за оплатним договором купівлі-продажу автомобіля було зареєстроване обтяження за договором застави, заставодавцем якого позивач не являється, як власне і боржником за кредитним договором. Водночас, зареєстроване обтяження у вигляді заборони відчужувати порушує права власника автомобіля - позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належного йому на праві власності майно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва суду від 28.06.2019 у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду з повідомленням (викликом) сторін за правилами позовного провадження в спрощеному порядку. Сторонам встановлено строки для надання заяв по суті справи.

02.10.2019 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач-2 категорично заперечує щодо задоволення позову, просить відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач-1 свого представника в судове засідання не направив, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача-2 заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що 29.08.2012 між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №R4В від 29.08.2012, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 387 702,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 29.08.2019, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16,29% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 був укладений договір застави автотранспортного засобу №R4B-ZI, відповідно до якого останній надав в заставу належний йому на праві власності автомобіль марки TOYOTA, модель LANDCRUISER 150, тип легковий універсал, 2012 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане ВРЕР №3 м. Донецька при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області, дата реєстрації 28.08.2012).

27.04.2014 ОСОБА_3 відчужив належний йому автомобіль позивачу.

22.06.2015 між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем-1 було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв, відповідно до якого відповідач-1 набув право нового кредитора до ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором.

22.06.2015 між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем-1 було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергєєвим О.О., зареєстровано в реєстрі №1278.

03.01.2018 відповідачем-1 зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна приватне обтяження за №16654385, тип обтяження - застава рухомого майна, підстава обтяження - договір застави R4B-ZI від 29 серпня 2012 року, об`єкт обтяження - автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 150 тип легковий універсал, 2012 року колір - білий, VIN НОМЕР_1 .

14.03.2018 зареєстровано звернення стягнення на підставі договору відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв від 22.06.2015.

15.03.2019 проведено зміну обтяжувача з відповідача-1 на відповідача-2.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України, застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 4 ст. 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

За таких обставин, реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 03 квітня 2013 року у справі №6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі №6-168цс14 та в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17 (провадження №61-13383св19).

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Частиною 4 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №333/6700/15-ц (провадження №61-2859св18), від 11 вересня 2019 року у справі №573/1105/17 (провадження №61-29747св18), від 25 листопада 2019 року у справі №757/17150/17-ц (провадження №64-45097св18), від 18 грудня 2019 року у справі №619/4033/18 (провадження №61-16542св19).

Відповідно до інформації про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 20.10.2016 вбачається, що 03.09.2012 було внесено реєстраційний запис №12941910 про обтяження автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 150 тип легковий універсал, 2012 року колір - білий, VIN НОМЕР_1 на підставі договору застави від 29.08.2012 №R4B-ZI, за яким ПАТ «ВТБ Банк» виступало обтяжувачем, а ОСОБА_3 боржником.

Наведене свідчить, що спірний транспортний засіб, який є предметом застави, був відчужений позивачу за наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, тому позивач не може вважатися добросовісним набувачем спірного автомобіля, оскільки заставодавець порушив вимоги ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу», а тому, за вимогами ст. 388 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», його не можна визнати добросовісним набувачем спірного майна.

Поряд з цим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що обтяжувач надавав свою згоду на відчуження заставного автомобіля, а тому обтяження зберігає силу для нового власника.

Вимогами ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Довідка регіонального сервісного центру в Хмельницькій області від 13.09.2018, на яку посилається позивач, як на підтвердження відсутності обтяжень на момент перереєстрації, не може бути допустимим доказом, оскільки відомості про обтяження містяться в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, крім того, із зазначеної в ній інформації вбачається, що інформація про обмеження на проведення реєстраційних дій із автомобілем була відсутня саме в Єдиному державному реєстрі МВС.

На підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено обставин, на які він посилався, як на підстави для його задоволення.

Положеннями ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 328, 330, 572, 574-576 ЦК України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 211, 223, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання припиненим приватного обтяження.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо в судовомузасіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на період дії такого карантину.

Суддя