Справа № 357/1073/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі - Дорошкевич В.Л., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві Державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

30.01.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи тим, що з 21.03.2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2013 року був розірваний. Від цього шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Батько дитини після розлучення проживає окремо в іншому місті та жодного покладених законом на нього обов`язків не виконує, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не бере участі у підготовці до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання освіти. За рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти, однак він навіть не цікавиться за які кошти виховується дитина, матеріальної допомоги не надає взагалі, в зв`язку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 26.11.2019 року складає 157492,00 грн. Таким чином, зазначені обставини можна розцінити як ухилення батька від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідач, усвідомлюючи зазначені обставини, 30.12.2019 року склав нотаріально посвідчену заяву, в якій заявив про те, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В зв`язку з викладеним позивач просила в судовому порядку позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.03.2020 року, після усунення позивачем недоліків позову, Білоцерківським міськрайонним судом Київської області відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, 10.07.2020 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, також представник позивача, адвокат Панчишин Руслан Ігорович, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, до справи додано нотаріально посвідчену заяву, в якій він крім іншого він не заперечує проти розгляду справи про позбавлення його батьківських прав у судовому порядку без його участі та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Третя особа представника до суду не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві Державної адміністрації та направила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували з 21.03.2009 року у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2013 року, яке набрало законної сили 24.12.2013 року, шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного проживання вони мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні.

Відповідач - ОСОБА_2 , уродженець м. Біла Церква, Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не піклується про дочку ОСОБА_4 , не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не забезпечує її необхідним харчування, медичним доглядом, лікуванням, не піклується про фізичний і духовний її розвиток, має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 157492,00 грн., яка утворилась станом на 26.11.2019 року, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Вказані обставини справи підтверджено матеріалами справи (а.с. 14, 34-43) та не заперечуються відповідачем.

Згідно із висновком від 18.08.2020 року ( а.с.77-78), орган опіки та піклування Дарницького району міста Києва вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки батько дитини свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан її здоров`я, рішення суду про стягнення аліментів не виконує.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Позивач подала до суду докази в підтвердження ухилення відповідача від своїх батьківських прав відносно дочки, а відповідач в свою чергу жодних доказів щодо належного виконання батьківських обов`язків до суду не подав, а згідно із нотаріально посвідченої заяви від 30.12.2019 року, зареєстрованої у реєстрі за № 1536 ( а.с. 83), ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків в повній мірі щодо дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не бере участі у підготовці до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання освіти. Вихованням, піклуванням, утриманням малолітньої дитини займається мати, яка забезпечує дитину усім необхідним для її повноцінного розвитку.

Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним у справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а в бездіяльності відповідача вбачається свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків в обсязі необхідному для повноцінного розвитку дочки, розвитку її особистості та уявлення про навколишній світ, засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та нормального самоусвідомлення.

Керуючись ст. 7, 150, 151, 157, 164, 165, 166 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 року, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, ст. 4, 12, 76 - 82, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві Державної адміністрації (місцезнаходження: 02000, м. Київ, вул. Ялтинська, 14), про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.09.2020 року.

СуддяО. В. Бондаренко