Справа № 188/846/20
Провадження № 2/188/329/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколаєвої І.К.,

за участю секретаря судового засідання Фесик Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . Після його смерті вона вступила у фактичне володіння, користування та управління його будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

13 листопада 2019 року Позивачка звернулась до державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, але отримала відмову у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок.

Позивачка своєчасно звернулась до нотаріуса з відповідною заявою та спадщину прийняла фактично, бо після смерті чоловіка залишилась проживати у вказаному будинку і проживає у ньому до цього часу. Інших спадкоємців у померлого немає.

Позивачка звернулась до суду за захистом її порушеного права і на підставі ст..ст. 3,4,23,27,28,76,149,150,175,176,177,184 ЦПК України та ст.. 330,392 ЦК України прохає задовольнити її позов та визнати за нею, як за спадкоємцем першої черги право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні Позивачка позов підтримала та пояснила, що за життя її чоловік - ОСОБА_2 збудував вказаний житловий будинок, будівництво якого було завершено в 1976 році та після закінчення будівництва він проживав в даному будинку разом із сім`єю, проте на той час він не мав можливості зареєструвати за собо право власності на збудований будинок, оскільки до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок чоловік збудував у 1976 році, що підтверджується рішенням виконкому Петропавлівської селищної ради про надання дозволу на індивідуальне будівництво від 08.07.1970 року.

Від спадщини у вигляді житлового будинку вона не відмовлялася, прийняла її, оскільки звернулася до нотаріуса з відповідною заявою, проте через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я померлого чоловіка ОСОБА_2 не може оформити спадкове майно на свої ім`я та розпоряджатися ним на правах власника, прохає задовольнити її позов.

Відповідач надав заяву з проханням розглянути справу у відсутність представника Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 26).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила факти викладені у позовній заяві.

Вислухавши позивачку, свідка, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка, згідно відмітки про реєстрацію, з 28.06.1983 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Петропавлівським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 07.04.2005 (а.с.7).

ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті був зареєстрований та проживав разом з позивачкою, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого 21.09.2007 року та довідкою Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області від 22.10.2019 року № 5392 ( а.с.4,12).

ОСОБА_2 був чоловіком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 ( а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності на який померлий не оформив, але проживав у вказаному будинку після закінчення будівництва з 1976 року по день смерті, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок ( а.с.8), довідкою Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 5392 від 22.10.2019 року ( а.с.12), довідкою КП Павлоградського міжміського бюро Технічної інвентаризації від 05.11.2019 року б/н ( а.с.13).

Факт того, що померлий ОСОБА_2 дійсно збудував житловий будинок АДРЕСА_1 у 1976 році підтверджується наданими Позивачкою та вивченими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

рішенням Виконкому Петропавлівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про надання індивідуального будівництва від 08.07.1970 року ( а.с.39-39);

довідкою голови виконкому Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 01.06.1970 року (а.с.40) в якій вказано, що ОСОБА_2 дійсно являється забудовником в АДРЕСА_2 на землі колгоспу ім..Горького на підставі рішення сільської ради від 13.08.1970 року. ( а.с.40).

також поясненнями свідка.

Житловий будинок був збудований на земельній ділянці розміром 0,15 га, земельна ділянка на даний час не приватизована, що підтверджується довідкою Голови Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 2834 від 17.07.2020 року. (а.с. 34)

Згідно п. 2 абз.17 розпорядження голови Петропавлівської селищної ради від 08.02.2016 року вулиця Червоноармійська була перейменована на вулицю Козацьку. ( а.с.33).

Отже, судом встановлено, що померлий 20.09.2007 року ОСОБА_2 у 1976 році закінчив будівництво житлового будинку АДРЕСА_2 та до дня смерті проживав у вказаному будинку разом зі своєю родиною, тобто був належним власником будинку.

Позивачка від спадщини не відмовилась, своєчасно звернулась з заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців у померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 немає.

ОСОБА_2 заповіту не складав, що підтверджується довідкою нотаріуса ( а.с.42) та витягом зі спадкового реєстру в якому зазначено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 відкрита ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.36).

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на час відкриття.

Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Позивачка ОСОБА_1 від спадщини у вигляді житлового будинку не відмовлялася, прийняла її, своєчасно звернулась до нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з відповідною заявою, проте через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я померлого чоловіка ОСОБА_2 , у видачі свідоцтва про право власності їй було відмовлено, що підтверджується постановою нотаріусу від 13.11.2019 року ( а.с.5).

Відповідно до абзацу 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину у судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що правовстановлюючі документи на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні і ця обставина перешкоджає Позивачці отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вказане нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 роком побудови вказаного будинку зазначено 1976 рік (а.с.8-10).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 вказав, що встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

В листі Держбуду України від 23.03.1999 року N 12/5-126 «Щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» зазначено, що по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами).

Згідно з п. 3 постанови Кабінету Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, спорудженими без дозволу на будівництво» підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 5 серпня 1992 р., є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені об`єкти будівництва.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ також вказано, що прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Позивачка додала до позову копії документів, а саме :

- рішення виконкому Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про надання дозволу на індивідуальне будівництво на ім`я її померлого чоловіка - ОСОБА_2 від 08.07.1970 року ( а.с.39-39);

- довідку голови виконкому Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 01.06.1970 року (а.с.40) в якій вказано, що ОСОБА_2 дійсно являється забудовником в АДРЕСА_2 на землі колгоспу ім..Горького на підставі рішення Петропавлівської селищної ради від 13.08.1970 року. ( а.с.40).

Також позивачкою наданий доказ того, що вона має неприватизовану земельну ділянку розміром 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою виданою Петропавлівською селищною радою Петропавлівського району Дніпропетровської області від 17.07.2020 року № 2834 ( а.с.34).

Отже судом встановлено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був належним власником житлового будинку

АДРЕСА_2 і ніхто його право власності на цей будинок не оспорив, а позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала право власності на нього.

Спір між спадкоємцями за заповітом і спадкоємцями за законом, які мають право на обов`язкову частку за нормою ст.1241 ЦК України, з приводу розподілу спадкового майна відсутній.

Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати понесені нею при звернення до суду що підтверджується квитанцією АТ КБ « ПРИВАТБАНК» від 23.06.2020 року, що міститься в матеріалах справи, судові витрати в розмірі 1113 грн. за сплату судового збору (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 1216-1218, 1225, 1268, 1269,1270-1274 ЦК України, ст.4,12,13,76,81,141,133,223,258,259,263,265,284,353,354, ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , як за спадкоємицею за законом першої черги, право власності на житловий будинок, позначений в технічному паспорті садибного (індивідуального) житлового будинку, виготовленому станом на 03.10.2008 року, літерою А, (загальною площею - 71,6 м.кв. та житловою площею - 42,2 м.кв.) господарські будівлі та споруди: прибудова, позначена літерою «а», житлова прибудова - літерою «а1», гараж - літерою «Б», сарай - літерою «Б1 », літня кухня - літерою «В», сарай - літерою «в», сарай - літерою «Г», убиральня - літерою «Д», погріб - літерою «пдВ», колонка питна - під №1, хвіртка - під № 2, ворота - під № 3, огорожа під № 4, огорожа під № 5, хвіртка під № 6, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 і належали ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1113 (одна тисяча сто тринадцять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпропетровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя І. К. Ніколаєва