У Х В А Л А

11.03.2020 Справа №607/1114/17

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О.М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

та учасників справи:

заявника ОСОБА_1

державного виконавця Гнатюк Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі скаргу ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою про визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги зазначив, що постановою від 19.11.2019 державним виконавцем у виконавчому провадженні №60524801 визначив місце побачення стягувача з дитиною адресу проживання боржника: АДРЕСА_1 . 27.01.2020 близько 10.00 год. він прибув за вказаною адресою на виконання рішення у справі №607/1114/17. Проте боржник не впустила його до сина в кімнату гуртожитку за цією адресою. Виконавець була присутня при цьому склала акт, однак не винесла постанову про накладення на боржника штраф, із зазначенням вимоги виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередженням про кримінальну відповідальність. У зв`язку з цим заявник просить визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н. В. щодо не винесення передбаченої ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» 27.01.2020 постанови протиправними та зобов`язати головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винести постанову про накладення на боржника штрафу з підстав невиконання нею 27.01.2020 рішення суду, із зазначенням вимоги виконати рішення протягом 10робочих днів та попередженням про кримінальну відповідальність.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав з підстав, викладених у ній та просить її задовольнити, а також не брати до уваги 20.01.2020.

У судовому засіданні головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) просить відмови у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що дана скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні з`ясовано, що на виконанні у головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н. В. перебувало виконавчий лист № 607/1114/17, виданий 09.01.2019 про визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши, що батько проводить з сином час за наступним графіком: - щопонеділка, з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; - кожну другу та четверту суботу місяця 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; другу частину щорічних літніх канікул.

19.11.2019головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н. В. винесено постанову про визначення місця побачення стягувача з дитиною, згідно якої визначено місце побачення стягувача з дитиною ОСОБА_2 .. ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 (місце проживання боржника).

02.01.2020 винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та 02.01.2020 винесено постанову про прийняття виконавчого провадження головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

27.01.2020 державним виконавцем здійснено вихід за місцем побачення стягувача з дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 та складено акт державного виконавця від 27.01.2020, яким встановлено, що боржник ОСОБА_3 не чинила перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 , з сином ОСОБА_2 , однак побачення не відбулося через відмову дитини спілкуватися з батьком. ОСОБА_4 ОСОБА_5 просив батька іти з їх квартири та повідомив, що не піде з ним на побачення, незважаючи на прохання матері іти гуляти з батьком. ОСОБА_3 не дозволила батьку зайти в їх квартиру, однак повідомила щоб брав сина і йшов гуляти в іншому місці, а також неодноразово просила сина йти на побачення. Стягувач дитину не просив йти з ним на побачення, не спілкувався з сином, одразу викликав працівників поліції.

03.02.2020 головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

ОСОБА_1 посилається, що головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зобов`язаний був винести постанову про накладення на боржника штраф, із зазначенням вимоги виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередженням про кримінальну відповідальність, суд з такими доводами заявника не погоджується виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В пункті 3 частини 2 статті 18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 641 Закону України «Про виконавче провадження», виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Як вбачається із складеного акту державного виконавця від 27.01.2020, боржник ОСОБА_3 не чинила перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 , з сином ОСОБА_2 , однак побачення не відбулося через відмову дитини спілкуватися з батьком. ОСОБА_4 ОСОБА_5 просив батька іти з їх квартири та повідомив, що не піде з ним на побачення, незважаючи на прохання матері іти гуляти з батьком. ОСОБА_3 не дозволила батьку зайти в їх квартиру, однак повідомила щоб брав сина і йшов гуляти в іншому місці, а також неодноразово просила сина йти на побачення. Стягувач дитину не просив йти з ним на побачення, не спілкувався з сином, одразу викликав працівників поліції.

Частиною 3 статті 451 ЦПК України зазначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи, що державним виконавцем встановлено, що 27.01.2020 боржник ОСОБА_3 не чинила перешкоди стягувачу ОСОБА_1 у побаченні з сином ОСОБА_2 і не відбулося побачення ОСОБА_1 , з сином ОСОБА_2 , у зв`язку з відмовою дитини ОСОБА_2 іти на побачення з батьком ОСОБА_1 , а тому суд вважає, що державний виконавець діяв у відповідності до закону і ним не було порушено права заявника.

За таких обставин, слід відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

На підставі наведеного, керуючись ст. 260, 261, 352-354, 450-452 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 12 березня 2020 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко