Справа № 460/3977/14-ц
Провадження №2/944/74/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кондратьєвої Н.А.

за участю секретаря судових засідань Юрчишина В.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь 47075 грн основного боргу за договором позики, 5531,31 грн - 3% річних від суми боргу за період з 01.01.2011 року по 01.12.2014 року, 3248,17 грн - індексацію на заборгованість, 243,60 грн - судовий збір, а всього 56098,08 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 20.05.2004 року відповідач позичив у його батьків 3100 доларів США, які зобов`язувався повернути при першій вимозі про повернення грошей, про що склав розписку. На момент позики сума в гривнях становила 15655,00 грн по курсу 5,05 грн за 1 долар США. Він є спадкоємцем на спадщину батьків. На його вимогу після смерті батьків про повернення боргу, відповідач відмовився, мотивуючи тим, що у нього немає грошей. Просить суд позов задовольнити.

Справа поступила до провадження судді Воробля М.М.

13.03.2015 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог. У зв`язку з тим, що на даний час курс гривні до долара США значно збільшився, просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача у його користь 3100 доларів США, що станом на 10.03.2015 року встановить 70990,00 грн, 31412,08 грн - 3 % річних від суми боргу, 3248,17 грн - індексація на заборгованість, 243,60 грн - судовий збір.

08.04.2015 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог. Просив розірвати договір позички, укладений між ОСОБА_3 та його батьками: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зобов`язати відповідача повернути йому 47075,00 грн боргу, що еквівалентно 3100 доларів США, 5531,31 - 3% річних від суми боргу, 3248,17 грн - додаткова сума з індексом інфляції та 243,60 грн судового збору.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2016 року, згідно із розпорядженням керівника апарату суду від 11.10.2016 року № 317, у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Воробля М.М. справу передано судді Швед Н.П.

11.05.2018 року представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог. Просить стягнути на користь позивача 81189 грн основного боргу та 17704 грн - 3% річних, а всього 98893,00 грн.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2019 року, згідно із розпорядженням керівника апарату суду від 28.02.2019 року № 214, у зв`язку з закінченням повноважень першого періоду призначення на посаду судді Швед Н.П. справу передано судді Кондратьєвій Н.А

Ухвалою від 14.03.2019 суддею Кондратьєвою Н.А. справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

05.08.2019 року представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог. Просить стягнути з відповідача 3100 доларів США основного боргу та 720 доларів США - 3% річних.

13.08.2019 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на приміщення ПП «Світ», власником якого є відповідач ОСОБА_3 .

Ухвалою від 13.08.2019 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику, оскільки вона не відповідає вимогам п.п. 2,3,5,6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

29.01.2020 року представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача 3100 доларів США основного боргу та 745 доларів США - 3% річних.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні позов з урахуванням уточнення позовних вимог підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання 04.07.2019 року не з`явилися.

В судовому засіданні 11.10.2019 року відповідач просив про відкладеня розгляду справи у зв`язку з неявкою його представника.

В судове засідання 20.12.2019 року відповідач та його представник не з`явилися, представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку зі зайнятістю в іншому судовому процесі.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання 03.02.2019 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник відповідача подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на лікарняному.

Суд за згодою представника позивача, зважаючи на неодноразові відкладення розгляду справи з ініціативи сторони відповідача, з метою уникнення затягування судового процесу, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та його представника та ухвалити по справі рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних мотивів та передбачених законодавством підстав.

Ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За наявною в справі розпискою вбачається, що 20.05.2004 року відповідач ОСОБА_3 позичив у сім`ї ОСОБА_5 і ОСОБА_4 3100 доларів США, які зобов`язувався при першому бажанні повернути.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 24, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області актовий запис № 105, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Чопиком Ю.С. спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у т.ч. з урахуванням 1/2 частки від якої відмовився син спадкодавця ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки, виданої приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Чопиком Ю.С. ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем, який подав документи про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно батька, на які було подано документи.

Відповідно до листа-вимоги від 04.01.2012 року ОСОБА_2 звертався до відповідача ОСОБА_3 щодо повернення боргу. Згідно із рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення лист вручено відповідачу 10.01.2012 року.

Відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК, зокрема, за ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України встановлено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 608 зазначеного Кодексу визначає, що зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.

Зобов`язання за договором позики не пов`язані нерозривно з особою кредитора, а тому позивач як спадкоємець має право вимоги до боржника за договором позики.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв та ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі N 14-134цс18 та постанові Великої Палати ВС від 16.01.2019 року у в справі №373/2054/16-ц.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року N 6-49цс12.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому, при розрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Таким чином, встановивши, що у спадкоємця позикодавців наявний оригінал боргової розписки, а відповідачем не доведено факту повернення боргу ні позивачу, ні його батькам за час їхнього життя, а також не спростовано тих обставин, що позивач набув права вимоги за борговою розпискою, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача боргу за договором позики в заявленому останнім у позові розмірі.

Відтак, враховуючи відсутність доказів повернення позики відповідно до вимог ст.545 ЦК України, те, що відповідач на підтвердження заперечень не надав жодних доказів та спростувань, а тому судом приймається до уваги розрахунок позивача, який міститься у позовній заяві, згідно якого заборгованість становить 3845 доларів США, з яких 3100 доларів США - основний борг та 745 доларів США - 3% річних.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3100 (три тисячі сто) доларів США основного боргу за договором та 745 (сімсот сорок п`ять) доларів США - три відсотки річних, а всього 3845 (три тисячі вісімсот сорок п`ять) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 923 (дев`ятсот двадцять три) грн 57 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Яворівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 07 лютого 2020 року.

Суддя Н.А. Кондратьєва