Ухвала

Іменем України

28 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 278/641/20

провадження № 61-18829ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2020 року у складі судді Дубовік О. М. та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року у складі суддів: Микитюк О. Ю., Борисюка Р. М., Миніч Т. І., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Кредит» до ОСОБА_3 , треті особи: Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 , про виселення,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю Профіт Кредит» (далі - ТОВ «Профіт Кредит») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні будинком по АДРЕСА_1 шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, припинення реєстрації та примусове виселення.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 в межах цієї справи подала до суду позовну заяву до ТОВ «Профіт Кредит» про визнання протиправними дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності, скасування реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування на жилий будинок по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2020 року позовну заяву повернуто.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги ОСОБА_1 не стосуються предмету спору, у зв`язку з чим наявні підстави для повернення заяви.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2020 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмінність предметів спору у позовах ТОВ «Профіт Кредит» та ОСОБА_1 і відсутність підстав для прийняття позовної заяви останньої в порядку частини другої статті 52 ЦПК України.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 18 грудня 2020 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року. Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове, яким прийняти позовну заяву ОСОБА_1 у межах указаної справи і направити її для розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що її позовна заява містить відмінний предмет позову від позову ТОВ «Профіт Кредит», оскільки їх взаємопов`язаність обумовлюють підстави цих позовів та подані докази. Вона не визнає позов ТОВ «Профіт Кредит» і самостійно обрала спосіб захисту саме у такий спосіб.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним й обґрунтованим.

Згідно з вимогами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Предметом оскарження у цій справі є судові рішення судів першої та апеляційної інстанції про повернення позову заявнику.

Відповідно до частин першої, другої статті 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частин 1-3 статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до частини 3 статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Статтею 195 ЦПК України передбачено, що положення статей 193 і 194 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження.

Судами встановлено, що ТОВ «Профіт Кредит» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про виселення, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 .

У процесі розгляду справи третя особа, яка заявляє самостійні вимоги стосовно предмета спору, ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву до ТОВ «Профіт Кредит» про визнання протиправними дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності, скасування реєстрації права власності та визнання права власності.

З системного тлумачення вищевказаних статей випливає, що позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі приймається судом до спільного розгляду з первісним позовом, у разі, якщо суд прийде до висновку, що обидва позови стосуються одного предмета спору, взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним.

Отже, Верховний Суд вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, повертаючи ОСОБА_1 позовну заяву, дійшли обґрунтованого висновку, що позови ТОВ «Профіт Кредит» та ОСОБА_1 не стосуються одного предмета позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2020 року у складі судді Дубовік О. М. та постанову Житомирського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року у складі суддів: Микитюк О. Ю., Борисюка Р. М., Миніч Т. І., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Кредит» до ОСОБА_3 , треті особи: Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 , про виселення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов