Справа №491/101/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
24 вересня 2020 року Ананьївський районний суд Одеської області
у складі: головуючого у справі судді - Желяскова О.О.,
за участю: секретаря судового засідання - Гула О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Ананьївська міська рада
На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Ананьївська міська рада.
Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що вона - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Даний факт підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.12.2005 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майне Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації, номер 9447520 від 27.12.2005 року та підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав ш нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.07.2014 року.
Як зазначає позивач, що з нею в зазначеній квартирі, згідно довідки Ананьївської міської ради від 28.01.2020 №259, зареєстровані: чоловік - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), син - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), син - ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) - який не являється її родичем.
Відповідач ОСОБА_2 ніколи не проживав за місцем реєстрації.
Актом обстеження житлово-побутових умов сім`ї, виданого депутатом Ананьївської міської ради Ананьївського району Одеської області від 31 січня 2020 року, зазначено, що відповідач з моменту реєстрації та по теперішній час у даній квартирі не проживає на протязі 6 років та не бере участі у його утриманні.
З позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не проживає з позивачкою та не допомагає їй вести господарство, а його реєстрація в її квартирі не дозволяє їй розпоряджатись нею на власний розсуд та обмежує законні права, наприклад на отримання субсидії.
Відповідно до викладеного позивач вважає, що ОСОБА_2 є таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
В прохальній частині позовної заяви позивач просить суд, визнати ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
9 лютого 2020 року головуючим суддею у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, про що було постановлено відповідну ухвалу (а.с.17).
При цьому, в ухвалі про відкриття провадження у справі було роз`яснено відповідачам про їх право на подання до суду відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного.
Як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до вимог передбачених ст.178 відзив на позовну заяву відповідачем до суду не було подано та відповідно до вимог передбачених ст.193 ЦПК України зустрічний позов відповідачем до суду не було пред`явлено.
В подальшому, головуючим суддею у справі після проведення всіх завдань підготовчого провадження визначених ст.189 ЦПК України було постановлено 28 липня 2020 року ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті на 24 вересня 2020 року (а.с.61-62).
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання 24 вересня 2020 року не з`явилася, про дату, час та місце проведення була сповіщена належним чином. Однак, в матеріалах справи міститься письмова заява позивачки подана нею до суду 11 березня 2020 року, в якій вона просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує (а.с.25).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання на 24 вересня 2020 року не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений належним чином (а.с.66), причини своєї неявки суду не повідомила, будь-яких заяв та клопотань до суду від відповідача не надходило.
Суд звертає увагу на те, що відповідач повідомлявся про судове засідання, котре призначене на 24 вересня 2020 року через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
При цьому, з урахуванням вимог, визначених в ч.11 ст. 128 ЦПК України, що з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Третя особа - Ананьївська міська рада у судове засідання 24 вересня 2020 року не з`явилася, про дату, час та місце проведення була сповіщена. Проте, в матеріалах справи міститься клопотання міського голови, яке надійшло до суду 12 лютого 2020 року, в якому зазначено, що міська рада заперечень проти позову не має, та просить справу розглянути за відсутності представника міської ради (а.с.21).
Враховуючи викладене, положення ч.3 ст.223 ЦПК України, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, заяву позивача про розгляд справи за її відсутності, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за учасників справи.
При цьому, ч.4 ст.223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
При цьому, з наведених вище обставин вбачається, що відповідач, неодноразово були належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, при цьому у судові засідання не з`явилися без повідомлення причин неявки, що відповідає передумовам заочного розгляду справи, передбаченим пунктами 1 та 2 частини 1 статті 280 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач відзив на позовну заяву не подав, що відповідає умові визначеній п.3 ч.1 ст.280 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає що існують визначені ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України підстави та умови для здійснення заочного розгляду справи, про що у відповідності до положень ч.1 ст.281 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати постановлено відповідну ухвалу.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 13 квітня 2010 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.4).
Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Ананьївської міської ради №407 від 05 лютого 2020 року (а.с.13).
Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О. 31 грудня 2005 року, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , позивачка успадкувала після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.5).
При цьому, копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 грудня 2005 року прізвище позивачки зазначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Однак, до позовної заяви додано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданий 07 лютого 2020 року Виконавчим комітетом Долинської сільської ради Ананьївського району з якої вбачається, що позивачка зареєструвала 06 березня 2010 року шлюб з громадянином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та після укладення шлюбу змінила дівоче прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а.с.9).
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_10 та відповідач ОСОБА_11 перебували в зареєстрованому шлюбу з 24 листопада 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 24 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області (а.с.12).
Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб, що власником житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та до складу сім`ї, зареєстрованих входять: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.10).
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 1 статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Зі змісту частини 2 статті 386 ЦК України вбачається, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно з Акту обстеження складеного депутатом Ананьївської міської ради Бургела І.С. 31 січня 2020 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований з 09 серпня 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 , однак з моменту реєстрації фактично не проживає за вказаною адресою (а.с.11).
Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, тому на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Ананьївська міська рада, підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, однак враховуючи бажання позивачки, вважає за можливе залишити судові витрати по справі за позивачем.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 8, 89, 141, 229, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354, ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Ананьївська міська рада - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відомості про паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків - відсутні, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію рішення направити учасникам справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Роз`яснити, що у відповідності до положень пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості про сторін у справі на виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач:ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ;
Відповідач :ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , відомості щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків - відсутні;
Третя особа:Ананьївська міська рада, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 04056807, розташований за адресою: 66401, Одеська обл., м. Ананьїв, вул. Незалежності, 20.

Суддя: О.О.Желясков

Рішення набуло законної сили «____» __________________20__ року.