Постанова

Іменем України

23 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 756/2609/20

провадження № 61-11479св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року у складі судді Белоконної І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року у складі колегії суддів: Фінагеєва В. О., Кашперської Т. Ц., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст заявлених вимог

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 має намір звернутися з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

10 жовтня 2015 року між заявником та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, під час перебування в якому ними набуто у власність наступне майно: квартира АДРЕСА_1 , що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 71,9 кв.м., житлова площа - 32,5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; квартира АДРЕСА_2 , що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 80,7 кв.м., житлова площа - 38,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0; автомобіль марки РОRSСНЕ, модель МАСАN 2018 року випуску, шасі (кузов, рама) номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ,, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; акції Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі - ПрАТ «ШУ «Покровське») кількістю 200 000 шт., вартістю 0,25 грн кожна.

Заявник стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про поділ спільного майна подружжя, оскільки вказане майно може бути виведено зі спільної сумісної власності подружжя шляхом відчуження третім особам.

Просив накласти арешт на автомобіль марки РОRSСНЕ, модель МАСАN 2018 року випуску, шасі (кузов, рама) номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 ; квартиру АДРЕСА_1 , що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 71,9 кв.м., житлова площа - 32,5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 ; квартиру АДРЕСА_2 , що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 80,7 кв.м., житлова площа - 38,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 ; 200 000 акцій, що перебувають у власності ОСОБА_2 , в статутному капіталі ПрАТ «ШУ «Покровське».

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року, заяву задоволено.

Накладено арешт на автомобіль марки РОRSСНЕ, модель МАСАN 2018 року випуску, шасі (кузов, рама) номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 .

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 71,9 кв.м., житлова площа - 32,5 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 80,7 кв.м., житлова площа - 38,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

Накладено арешт на 200 000 акцій, що перебувають у власності ОСОБА_2 , в статутному капіталі ПрАТ «ШУ «Покровське».

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що існує ризик відчуження майна, яке є предметом спору. Такий вид та спосіб забезпечення є співмірним та достатнім для забезпечення позову.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову. Відсутність доказів на підтвердження наміру сторони відчужити спірне майно, а також відсутність законної можливості на таке відчуження без згоди ОСОБА_1 , не є підставою для відмови у забезпеченні позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2020 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_3 , у якій просить скасувати оскаржені судові рішення, у задоволенні зави про забезпечення позову відмовити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно розтлумачили і застосували закон про підстави забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, не звернули уваги на те, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про існування реального ризику відчуження відповідачем спірного майна. Підставою для забезпечення позову є реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Достатньою підставою для забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача мають бути виключно докази про те, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на реалізацію такого майна чи підготовчі дії до його реалізації. Позиція судів попередніх інстанцій про те, що не є обов`язковим доведення наміру відповідача відчужити майно і таким чином ускладнити виконання можливого рішення суду про поділ майна подружжя, є неправильним тлумаченням і застосуванням процесуального закону щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно. Відсутні докази того, що відповідач є власником акцій ПрАТ «ШУ «Покровське». Накладення арешту на вказані акції не узгоджується з вимогами адекватності і співмірності заходів забезпечення позову, зв`язку забезпечення позову з позовними вимогами. Суди не врахували, що відповідач не має юридичної можливості передати квартиру № 183 у власність третім особам без нотаріально посвідченої згоди позивача. Відповідач не має реальної можливості передати авто у власність третім особам у зв`язку з відсутністю у неї оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Позиція інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надано.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).

У вересні 2020 року цивільна справа № 756/2609/20 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

У справі, що переглядається вимоги позивача мають майновий характер, між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 1 частини першої якої передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Таким чином, застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешт на автомобіль марки РОRSСНЕ, квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 , 200 000 акцій, що перебувають у власності ОСОБА_2 , в статутному капіталі ПрАТ «ШУ «Покровське» є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не надано доказів щодо належності акцій відповідачу без підставні.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є власником 200 000 акцій в статутному капіталі ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», що підтверджується відповідною випискою про операції з цінними паперами.

Відповідачем не надано доказів, що на час розгляду справи власник акцій змінився.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов