БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/42/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2020 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Граб С.О.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників) справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно заочного рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01.08.2019р., встановивши їх у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що збільшений за рішенням суду від 01.08.2019р. розмір аліментів у 2000 грн не враховує обставин, передбачених ч.1 ст.182 СК України, оскільки його майновий стан змінився, він працює в ТОВ «ДАЧА ОРГАНІК», де нарахована заробітна плата складає 5000 грн (на руки 4025 грн), інших доходів, нерухомого майна, транспортних засобів у власності не має, прожитковий мінімум становить 2102 грн, проживає в іншій місцевості в своєї знайомої, де витрачає кошти на придбання дров, оплату житлово-комунальних послуг, має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 3432,10 грн.

Позивач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце слухання справи, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, надіславши заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка у встановлений судом строк відзиву на позов не подала; в судовому засіданні заявлений позов не визнала; вважає, що позивач має сплачувати аліменти в існуючому розмірі, оскільки після ухвалення судового рішення ніяких змін у його матеріальному чи сімейному становищі, стані здоров`я не відбулося; з дочкою батько взагалі не спілкується, а в Сумській області проживає з співмешканкою.

Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Приписами ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного становища, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Водночас, за змістом положень ст.141, 180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, належний рівень матеріального забезпечення дитини покладається на обох батьків.

В ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантовано , що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку ; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з матір`ю.

На підставі заочного рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2019 року, яке набрало законної сили, змінено розмір аліментів призначених рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2015 року, й стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно аліменти в розмірі 2000 грн, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з довідки ТОВ «ДАЧА ОРГАНІК» від 03.01.2020р., ОСОБА_2 працює в даному товаристві з 01.07.2019р. і його щомісячний нарахований дохід становить 5000 грн (до сплати - 4025 грн).

Водночас зазначена обставина існувала на час ухвалення Борзнянським районним судом Чернігівської області заочного рішення від 01 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів; з даним судовим рішенням ОСОБА_2 погодився, його не оскаржував і воно є чинним. Натомість, ніяких змін у матеріальному чи сімейному становищі, стані здоров`я ОСОБА_2 після ухвалення зазначеного рішення суду не відбулося й відповідних підтверджуючих доказів позивач суду не надав.

Посилання позивача на існування заборгованості по аліментах, проживання в іншій місцевості, необхідність придбання продуктів харчування, одягу, оплати житлово-комунальних послуг не є достатніми підставами для зменшення розміру аліментів та не звільняє батька від обов`язку утримувати дитину, оскільки основний обов`язок по матеріальному забезпеченню дитини покладається на її батьків.

Зміна прожиткового мінімуму також не є правовою підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України.

Тому суд вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні даного спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто, такий обов`язок превалює над можливістю платника надавати утримання, в зв`язку з чим наведені позивачем обставини не можуть унеможливити стягнення аліментів в існуючому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, враховуючи вищевказані обставини справи, суд вважає, що наведені позивачем обставини та надані ним докази з огляду на положення ст.192 СК України не свідчать про погіршення його матеріального становища, стану здоров`я чи зміни сімейного статусу, щоб він був позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в існуючому розмірі,

Крім того, йменуючи позов про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_2 фактично ініціює питання про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми, визначеного судовим рішенням, на частку від доходу.

Однак, приписи ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України надають винятково одержувачу аліментів право вибору способу їх стягнення. Це право стягувача є безумовним, тоді як платник аліментів не може вимагати зміни способу їх стягнення і його процесуальні можливості обмежуються правом зменшення розміру аліментів у межах обраного одержувачем способу їх стягнення (в даному конкретному випадку клопотати про зменшення суми 2000 грн).

Таким чином, враховуючи викладені обставини, зазначений позов ОСОБА_2 є необгрунтованим і не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини», ст.180-184, 192 СК України, ст.2-4, 12, 19, 23, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець