У х в а л а

10 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 266/4594/19
провадження № 61-2017 ск 20

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 жовтня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року в справі за позовом заступника військового прокурора Маріупольського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В с т а н о в и в:

22 січня 2020 року військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі заявник), надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 жовтня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 28 січня 2020 року, для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-ІХ, від 15 січня 2020 року (далі Закон).

У пункті 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» даного Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, вирішення питання про відкриття касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід здійснювати, враховуючи вимоги ЦПК України в редакції до 08 лютого 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 10 березня 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, зокрема, для надання доказів оплати судового збору в розмірі 2 102,00 грн та обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Верховного Суду від 06 лютого 2020 року оприлюднена 17 лютого 2020 року.

Копія ухвали Верховного Суду від 06 лютого 2020 року отримана заявником 25 лютого 2020 року, що підтверджується відповідним зворотнім поштовим повідомленням.

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2020 року продовжено заявнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2020року, до 23 квітня2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Верховного Суду від 20 березня 2020 року оприлюднена 23 березня 2020 року.

Копія ухвали Верховного Суду від 20 березня 2020 року отримана заявником 03 квітня 2020 року, що підтверджується відповідним зворотнім поштовим повідомленнями.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України карантин, а 25 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) на території України запроваджено режим надзвичайної ситуації та продовжено карантин до 24 квітня 2020 року, а в подальшому відповідними рішеннями КМУ запроваджено та продовжено адаптивний карантин до 31 жовтня 2020 року.

У пункті 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, яка діяла з 02 квітня 2020 року по 16 липня 2020 року включно) зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями, 185, 393 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня 2020 року, зазначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно допункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 06 серпня 2020 року.

На виконання вимог указаних вище ухвал, у встановлений судом та законом строк, заявником надіслано матеріали на усунення недоліків, зокрема, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та докази оплати судового збору.

Відповідно до клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, заявник, вказуючи на причини пропуску строку на касаційне оскарження, посилається на те, що він дійсно пропустив тридцятиденний строк на касаційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 жовтня 2019 року та постанови Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року, оскільки повний текст оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції отриманий ним 20 грудня 2019 року, однак касаційну скаргу було подано до відділення поштового зв`язку 21 січня 2020 року у зв`язку із документальним навантаженням, відсутністю своєчасного фінансування та у зв`язку із відповідним графіком роботи даного відділення поштового зв`язку.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Як убачається із матеріалів касаційного провадження та не оспорюється заявником, копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції він отримав 20 грудня 2019 року.

Тобто, згідно статті 123 ЦПК України, строк на подання касаційної скарги, який становить тридцять календарних днів, починається з наступного дня, після дня отримання відповідного рішення суду заявником, тобто з 21 грудня 2019 року, а тридцятий (останній) календарний день для подання чи надсилання касаційної скарги у такому випадку буде 20 січня 2020 року.

Як було зазначено вище, касаційну скаргу заявником надіслано до Верховного Суду 22 січня 2020 року (що підтверджукється штрихкодовим ідентифікатором на листі в якому була надіслала скарга 027), тобто з пропуском встановленого строку для подання касаційної скарги, а зазначені заявником підстави та обставини (документальне завантаження, відсутність своєчасного фінансування, графік роботи відповідного відділення поштового зв`язку) не підтверджені жодними належними доказами, а тому не свідчать про об`єктивну неможливість подання ним касаціної скарги у встановлений законом строк та відповідно не підтверджують поважність причин пропуску строку на подання даної касаційної скарги.

При цьому, Верховний Суд звертає увагу заявника, що ним до касаційної скарги додано платіжне доручення від 18 грудня 2019 року № 3062, про сплату судового збору за подання даної касаційної скарги, що додатково свідчить про наміри заявника подати касаційну скаргу ще до дня отримання ним повного тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції 20 грудня 2019 року.

З огляду на те, що заявником подано касаційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 жовтня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року лише 22 січня 2020 року, та на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 06 лютого 2020 року, яка отримана 25 лютого 2020 року, та ухвали Верховного Суду від 20 березня 2020 року, яка отримана 03 квітня 2020 року, станом на 14 вересня 2020 року заявником не надано жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження відповідних судових рішень, наведені заявником у його клопотанні від 06 квітня 2020 року причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними та бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.

Таким чином, зазначені заявником у його клопоотанні від 06 квітня 2020 року підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 жовтня 2019 року та постанови Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року не можуть бути визнані судом поважними, а тому в задоволенні відповідного клопотання слід відмовити.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року) якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Положення аналогічного змісту містить також частина третя статті 393 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року).

Оскільки підстави, наведені заявником у клопотанні від 06 квітня 2020 року про поновлення строку на касаційне оскарження, визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

В матеріалах касаційної скарги також міститься клопотання заявника про повернення зайво сплаченої суми судового збору в сумі 1 740,00 грн, оскільки за подання даної касаційної скарги заявнику слід було сплатити судовий збір у сумі 2 102,00 грн, однак заявником було сплачено судовий збір у сумі 3 842,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 18 грудня 2019 року № 3062.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

У зв`язку із постановленням Верховним Судом ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі, наявна необхідність задоволення частково клопотання заявника про повернення суми судового збору, сплаченого за подання даної касаційної скарги на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 жовтня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року, в сумі 3 842,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 18 грудня 2019 року № 3062.

Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року), статтею 7 Закону України «Про судовий збір»,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 жовтня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року в справі за позовом заступника військового прокурора Маріупольського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Задовольнити частково клопотання військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про повернення судового збору, сплаченого при поданні касаційної скарги наухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 жовтня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року.

Зобов`язати УК у Печерському районі м. Києва повернути військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у сумі 3 842,00 грн (три тисячі вісімсот сорок дві гривні), що внесений згідно із платіжним дорученням від 18 грудня 2019 року № 3062, на розрахунковий рахунок на розрахунковий рахунок 6007, отримувач УК у Печерському районі, код банку отримувача 899998, код отримувача 38004897.

Копію ухвали, платіжне доручення та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко