Єдиний унікальний номер 741/413/20
Провадження № 2/741/443/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 16 вересня 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 . Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли його дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 , після смерті ОСОБА_5 - дочка ОСОБА_2 , а після смерті ОСОБА_6 - брат ОСОБА_1 . Нотаріус відмовив ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини зазначеного житлового будинку, які належали відповідно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_3 зверталася до державного реєстратора з метою реєстрації за собою права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, частину зазначеного житлового будинку, але отримала відмову.

ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

У судове засідання позивачі та їх представник - адвокат Яцун В.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивачів.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 13-16).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 належало по 1/4 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_4 заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 45-49).

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як спадкоємці першої черги за законом (дружина та син відповідно), після смерті ОСОБА_4 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, безпосередньо перед його смертю проживали та були зареєстровані разом із ним, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6; 12).

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , в рівних частинах успадкували належну йому 1/4 (по 1/8 частині кожен) частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла її дочка ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 272/2004 до майна померлої ОСОБА_5 (а.с. 55-60).

Таким чином, ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_5 належні їй 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11).

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняв його рідний брат ОСОБА_1 , як спадкоємець другої черги за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 398/2018 до майна померлого ОСОБА_6 (а.с. 68).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_6 належні йому 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР та ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що нотаріус відмовив ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом частини вищезазначеного житлового будинку, які належали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у зв`язку із відсутністю на будинок правовстановлюючого документа, що підтверджується копіями постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 43/02-31 та № 45/02-31 від 20 січня 2020 року (а.с. 20; 21).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 зверталася до Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації за собою права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, 1/4 частину вищезазначеного житлового будинку, але їй було відмовлено у зв`язку із тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується копією повідомлення № 14-37/3441 від 28 листопада 2019 року (а.с. 22).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 17-19).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст. 392, 1261, 1262, 1268 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 56,3 кв. м, житловою площею 20 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , право власності на 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 56,3 кв. м, житловою площею 20 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 56,3 кв. м, житловою площею 20 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв