Справа № 367/6556/19
Провадження №2/367/2449/2020
21 вересня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючої судді Оладько С.І.,
за участі секретаря Герус Н
представника позивача Мостовенко Ю.В
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення та по заяві про уточнення позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права власності,користування та розпорядження нерухомим майном(житловим будинком)
Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що будинок АДРЕСА_1 є її приватною власністю, так як належить їй на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25.04.2012 року та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.10.2013 року за номером права власності 3498062.
Після реєстрації будинку вона побажала вселитися в нього, але виявила, що в будинку без жодних правових підстав перебували відповідачі, які обіцяли виселитися найближчим часом.
Вона неодноразово, усно та письмово вимагала звільнити приміщення, оскільки будинок необхідний для проживання їй і її родині, вона бажає вселитися в нього зі своєю сім`єю, але не може цього зробити через те, що відповідачі не бажають звільнити приміщення.
Договір найму з відповідачами не укладався.
Відповідачі в будинку не зареєстровані, не оплачують ніяких комунальних платежів, займають приміщення самоправно.
Добровільно звільнити приміщення відповідачі не бажають, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду, оскільки своїми діями відповідачі створюють їй перешкоди в користуванні будинком. Самоправно займаючи будинок, перебуваючи в ньому без достатніх правових підстав, вони перешкоджають їй і її родині користуватися власністю, не бажають звільнити будинок на її вимогу.
Позивач просила виселити всіх відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з належного мені житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
У послідуючому позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог,відповідно до якої просить усунути ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) перешкоди у користуванні належним їй на праві власності житловим будиноком АДРЕСА_1 шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 .
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з`явились,про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до вимог ст. 128,130 ЦПК України,заяву про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали також не подали відзив на позовну заяву,у зв`язку з чим суд відповідно до ст.. 280 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення.
Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»
Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»
Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»
Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
У судовому засіданні встановлено,що позивач по справі є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Ірпінського міського суду від 25.04.2012р,що підтверджується копією зазначеного рішення суду ,копією ухвали апеляційного суду Київської області,яким залишено без змін рішення Ірпінського міського суду та витягом про реєстрацію права власності на будинок за позивачем (а.с.4-10).
Також,у судовому засіданні встановлено,що позивач зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 з 14.03.2007р (а.с.61).
Крім того,у судовому засіданні встановлено,що позивач у зазначеному будинку не проживає та не має можливості вселитись у зазначений будинок,поскільки у будинку проживають інші особи,а саме відповідачі по справі.
У судовому засіданні встановлено,що 20.05.2019р позивач звернулась дщо Ірпінського ВП із заявою про те,що її не пускають до будинку АДРЕСА_1 (а.с.73).За наслідками розгляду заяви позивача,останній було рекомендовано звернутись до суду із позовом (а.с.74).
Відповідно до ст.. 41 Конституції України «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.»
Відповідно до ч 1 ст. 316 ЦК України «Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.»
Відповідно до ч 1 ст. 317 ЦК України «Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.»
Відповідно до ч 1 ст. 319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.»
Відповідно до ч 1,2 ст. 321 ЦК України «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
2. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.»
Відповідно до ст.. 391 ЦК України «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.»
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
За ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Квартирою, відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦК України, є ізольоване помешкання житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.
Згідно правового висновку Верховний Суд України в постанові № 6-709цс16 від 16.11.2016 р. зазначено,що частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.»
Частиною першою статті 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20 березня 1952 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла.
Враховуючи викладені обставини,поскільки відповідачі не є членами сім`ї позивача,суд вважає за необхідне усунути ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) перешкоди у користуванні належним їй на праві власності житловим будиноком АДРЕСА_1 шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 .
На підставі ст.. 317,319,321,391 ЦК України,Керуючись ст. ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) перешкоди у користуванні належним їй на праві власності житловим будиноком АДРЕСА_1 шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідачів.Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення даного рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту даного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення суду направити відповідачам по справі для відома.

Повний текст рішення суду буде складено 01.10.2020р

Суддя: С.І. Оладько