Справа № 450/1623/19 Провадження № 2/450/354/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"06" лютого 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач з 09.06.1995 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2019 року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу за спільні кошти сторін на підставі договору купівлі-продажу від 05 березня 2007 року набуто спірне майно земельну ділянку площею 0,1200 га, розташовану на території АДРЕСА_1 , вартість якої становила 40 846,77 грн. На вищевказаній земельній ділянці сторонами збудовано житловий будинок загальною площею 242, 5 кв.м., що підтверджується декларацією про готовність обєкта до експлуатації та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 868004 від 01.03.2013 року. Оскільки на сьогоднішній день сторони не домовились про порядок поділу нерухомого майна, позивачка змушена звернутися до суду.

Позиція відповідача: у судове засідання на виклик суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку представника позивача, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 282 ЦПК України.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

17.05.2019 року ухвала про залишення без руху; 05.06.2019 року заява про усунення недоліків; 12.06.2019 року ухвала про відкриття провадження; 12.07.2019 року заява про виправлення описки; 15.07.2019 року ухвала про виправлення описки; 28.10.2019 року уточнена позовна заява; 17.12.20109 року ухвала про призначення справи до судового розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували з 09.06.1995 року в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2019 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірваний, в судовому порядку встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони разом не проживають, спільного господарства та побуту не ведуть.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

В період шлюбу за спільні кошти сторін на підставі договору купівлі-продажу від 05 березня 2007 року набуто спірне майно земельну ділянку площею 0,1200 га, розташовану на території АДРЕСА_1 , (кадастровий номер - :01:001:0018) вартість якої становила 40 846,77 грн. На вищевказаній земельній ділянці сторонами збудовано житловий будинок загальною площею 242, 5 кв.м., що підтверджується декларацією про готовність об`єкта до експлуатації та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 868004 від 01.03.2013 року.

Згідно правової позиції викладеної в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015 р. № 6-38цс15, а саме що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 Сімейного кодексу України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тому враховуючи вищенаведене судом встановлено, що спірна земельна ділянка та будинковолодіння являється спільною сумісною власністю подружжя, оскільки земельна ділянка придбана, а будинок збудований за час шлюбу, за рахунок спільних коштів сторін.

Згідно п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України наданих в п. 30 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Отже, судом під час розгляду даної справи встановлено, що все вищевказане майно, яке є предметом даного спору, є їхнім спільним майном. А тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

У зв`язку з вищевикладеним, з урахуванням повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами та дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 043, 30 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 60, 65, 70 СК України, ст. 364 ЦК України,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 задоволити.

Поділити спільне сумісне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1200 га кадастровий номер :01:001:0018.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,1200 га кадастровий номер :01:001:0018.

Припинити право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0, 1200 га кадастровий номер :01:001:0018, що зареєстровані в цілому за ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір у розмірі 6 043, 30 грн. (шість тисяч сорок три гривні тридцять копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Пустомитівський районний суд Львівської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30-денного строку з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач : ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 .

Відповідач : ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

Повний текс рішення складено 10.02.2020 р.

СуддяД. А. Кукса