Номер провадження: 22-ц/813/3142/20
Номер справи місцевого суду: 508/898/18
Головуючий у першій інстанції Парій І.О.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на рішення Миколаївського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Парій І.О. 08 жовтня 2018 року у смт. Миколаївка Одеської області, -

встановила:

У серпні 2018 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 30 жовтня 2012 року у розмірі 13 897 грн.

Свої вимоги представник АТ КБ «Приватбанк» мотивував тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 30 жовтня 2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3 100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 , в свою чергу, зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим договором. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень+5% від суми позову. В обумовлені кредитним договором строки ОСОБА_1 своїх зобов`язань по погашенню кредиту та сплаті відсотків не виконував. Отже, ОСОБА_1 порушив строки виконання платіжних зобов`язань.

Як вбачається з розрахунку АТ КБ «ПриватБанк», станом на 04 липня 2018 року прострочена заборгованість по вище зазначеному кредиту склала 13 897 гривень 75 коп., з них: 2 023 гривень 75 коп. тіло кредиту; 3198 гривень30 коп. нараховані відсотки за користуванням кредитом; 7537 гривень 71 коп. нарахована пеня; 500 гривень штраф (фіксована частина), 637 гривень 99 коп. штраф (процентна складова) (а.с.5-6).

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано факт визнання відповідачем отримання кредиту, судом немотивовано відхилено надані позивачем докази, на підставі чого ухвалене необґрунтоване рішення, яким звільнено відповідача від відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Акціонерного товариства «Приватбанк» підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, у своїй позовній заяві позивач посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг" та Витягу з "Тарифів Банку" додаються до позовної заяви. В Анкеті-заяві позичальника зазначено, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ОСОБА_1 та Банком договір про надання банківських послуг.

Однак, як вбачається з Анкетизаяви від 30 жовтня 2012 року, в ній зазначені особисті дані відповідача ОСОБА_1 , місце проживання, телефони, інформація про сімейний стан, місце роботи, також зазначено що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банка, та бажає оформити на своє ім`я виключно зарплатний пакет, а не кредитну картку.

Про будь-який кредитний ліміт в Анкеті- заяві взагалі нічого не зазначено (а.с.11).

Одночасно, позивачем до позовної заяви додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.12).

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що АТ КБ «Приват БАНК» надано абсолютно різні документи, які жодним чином не підтверджують узгодження питання щодо надання ОСОБА_1 кредиту у розмірі 3 100 гривень (а.с.11,12-27).

Як вірно вказано у рішенні суду, необгрунтованими є твердження позивача про те, що в Анкеті-заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_1 згоден з тим, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг а також Тарифами Банку, становлять між ОСОБА_1 та банком "Договір надання банківських послуг" та те, що ОСОБА_1 ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, - прийняти, як належний та допустимий доказ.

Ознайомлення з будь-яким документом може бути підтверджений підписом особи. Крім цього, коли мова іде в документі про істотну умову, притаманну договору, підпис особи засвідчує не лише ознайомлення з документом, а і згоду на викладені в документі умови, обов`язки, наслідки невиконання зобов`язань, розміри штрафних санкцій, розміри та порядок нарахування процентів, право банку на зміну умов в односторонньому порядку, збільшення розміру ліміту тощо. Жодного підпису відповідача ОСОБА_1 про ознайомлення на наданих позивачем Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифами Банку немає.

Крім того, позивачем додано до справи Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (без дати), однак доказів того, що саме вони діяли на час підписання 30 жовтня 2012 року ОСОБА_1 Анкети-заяви, суду не надано.

В позовній заяві також зазначено, що ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок, проте доказів того, що позивачем був відкритий картковий рахунок та видана ОСОБА_1 відповідна картка, позивачем не надано.

Згідно статті 1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами. Уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюються печаткою.

Відповідно до ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочин між фізичною та юридичною особою, крім правочинів передбачених ч.1 ст. 206 ЦК України.

За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір юридично закріплює відносини між сторонами, надаючи їм характер зобов`язань, виконання яких захищене законом; визначає порядок, способи та послідовність здійснення дій сторонами, передбачає засоби забезпечення зобов`язань.

Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін i погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Для укладення договору основне значення мають істотні умови. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ч.1 ст. 638).

Договір є видом правочину і для його укладення та чинності сторонами необхідно дотримуватись усіх тих вимог, які визначені у ст.203 ЦК України для всякого правочину.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивачу АТ КБ «ПриватБанк» необхідно було відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 30 жовтня 2012 року в розмірі 13 897 гривень 75 коп., у зв`язку з їх недоведеністю.

Докази та обставини, на які посилається АТ КБ «ПриватБанк» у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2018 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 08 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе