ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3011/20
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Лужецької О.Р.,
при секретарі - Григораш Н.М.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача Чихайда В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 21.04.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, за час якого було набуто: автомобіль Subaru Forester д.н.з. НОМЕР_1 ; телевізор, холодильник, диван, дитяче ліжко, фотокамеру, мультиварку. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо поділу вказаного майна, як спільної сумісної власності подружжя, позивач звернулась до суду з позовною вимогою про його поділ у судовому порядку.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2019 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судовому засіданніпозивач просила позов задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що автомобіль Subaru Forester д.н.з. НОМЕР_1 ніколи не знаходився у спільній сумісній власності подружжя, оскільки даний автомобіль належить ОСОБА_3 . Відповідач зазначив, що фотокамера це подарунок позивачу, а дитяче ліжко та мультиварку він передав позивачу, щодо придбання телевізора, дивана зазначив, що ці речі бралися в оренду, оскільки його служба була пов`язана з частими переїздами.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 21.04.2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2018 року було розірвано. (а.с.5)
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.03.2018 року встановлено, що з 08.03.2016 року сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство.
Як на обґрунтування своїх вимог позивач, посилається на те що, під-час перебування у шлюбі сторонами придбано майно - автомобіль Subaru Forester д.н.з. НОМЕР_1 телевізор, холодильник, диван, дитяче ліжко, фотокамеру, мультиварку є спільною сумісною власністю подружжя.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що автомобіль Subaru Forester д.н.з. НОМЕР_1 за період перебування сторін у шлюбі належав на праві власності комусь із подружжя.
Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вбачається, що власником автомобіля Subaru Forester д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .
Щодо іншого майна, а саме: телевізора, дивана, фотокамери, то в матеріалах справи відсутні будь-які документи про придбання сторонами даного майна.
Із пояснень відповідача вбачається, що дитяче ліжко та мультиварку він передав позивачці, що нею не заперечувалось.
Судом встановлено, що під-час перебування у шлюбі 04.10.2015 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір № 592023083 про надання кредиту для придбання холодильника Samsung RL 48 RLBMG1, відповідно до якого у період з 04.10.2015 р. по 05.01.2017 р. відповідачем було сплачено 17 949 грн. 59 коп., із розрахунку 1 196 грн. 59 коп. на місяць.
З матеріалів справи вбачається, що до фактичного припинення подружніх стосунків, ведення спільного господарства - 08.03.2016 року, відповідач на виконання вищевказаного договору сплатив 5 983 грн. 20 коп.
Як зазначає відповідач, решту суми 11 966 грн. 39 коп. він сплатив особисто після фактичного припинення подружніх стосунків та ведення спільного господарства.
Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності.
Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до п. п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинстава є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинстава принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивач повинен був належними та допустимими доказами (ст. ст. 77, 78 ЦПК України) довести, що наведене у позові майно було набуте подружжям за час шлюбу та є об`єктом права спільної сумісної власності.
Разом з тим, належних доказів, які б підтверджували, що автомобіль Subaru Forester д.н.з. НОМЕР_1 був набутий подружжям та належить комусь із сторін, а зазначені телевізор, диван взагалі були придбані сторонами, позивачем не подано та не встановлено судом в ході розгляду справи, у зв`язку із чим позов щодо вказаного майна задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що 5 983 грн. 20 коп. сплачено за холодильник Samsung RL 48 RLBMG1 у період шлюбу, а решта суми 11 966 грн. 39 коп. була сплачена особисто відповідачем після фактичного припинення подружніх стосунків та ведення спільного господарства -08.03.2016 року, то суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню 1/2 частина грошової суми 5 983 грн. 20 коп., яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та становить 2 991 грн. 60 коп.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 60, 70,71 СК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 264, 268, 273 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, задовольнити частково.
В порядку поділу майна подружжя виділити ОСОБА_2 холодильник Samsung RL 48 RLBMG1.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію вартості частки у праві спільної власності у розмірі 2991(дві тисячі дев`ятсот дев`яносто одна) грн. 60 коп.
В іншій частині позову, відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дата складання повного тексту рішення 06.03.2020 р.

Суддя О.Р. Лужецька