Справа № 266/6613/19
Провадження№ 2/266/270/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

07 лютого 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Д`яченко Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сологуб Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки за не сплату аліментів, і збільшення розміру аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки за не сплату аліментів, і збільшення розміру аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Приморського районного суду міста Маріуполь від 09 серпня 2016 року, по справі №266/2644/16-ц, відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 06.07.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. В зв`язку з невиплатою їй аліментів її матеріальне становище значно погіршилось, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї. За період з 06 липня 2016 року по 01 вересня 2019 року заборгованість по сплаті аліментів складає 51 477,50 грн. і яка на даний час не погашена. За розрахунком розмір пені складає: 51477,5 грн. : 100 = 514,77 х 1216 д. = 625966,4 грн. Але, згідно вимогам ст. 196 СК України пеня не може скласти більше 100 відсотків заборгованості, і у даному випадку розмір пені має бути 51 477,50 грн. Разом, заборгованість і пеня, складають 102955 гривень. З 01 грудня 2019 року встановлений прожитковий мінімум для дітей до 6 років - 1779 гривень, для дітей від 6 років - 2218 гривень. Вона має двох дітей віком 5 та 6 років. Тому сума прожиткових мінімумів на двох дітей складатиме 3997 гривень. Вона не має можливості працювати і заробляти такі гроші, тому що доглядає малюків і їй не вистачає 2000 гривень аліментів на місяць для належного забезпечення сімейних потреб по догляду за дітьми. Тому вона змушена звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 06 липня 2016 року по серпень 2019 року у сумі 51477,50 гривень, пені у розмірі 51 477,50 гривень, а всього 102 955 грн. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4000 гривень починаючи з 01 листопада 2019 року, і до повноліття дітей.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримку позовних вимог, позов просила задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечувала.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки за не сплату аліментів, і збільшення розміру аліментів на утримання дітей підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста Маріуполь від 09 серпня 2016 року, по справі №266/2644/16-ц, з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 06.07.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Встановлено, що діти народилися під час знаходження сторін у шлюбі і мешкають разом з матір`ю. Рішення набрало законної сили (а.с. 9).

Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам, складеного головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області станом на 01.09.2019 р., заборгованість по аліментам ОСОБА_2 за виконавчим листом Приморського районного суду м. Маріуполя №266/2644/16-ц від 09.08.2016 р. за період з 06.07.2016 року по серпень 2019 року становить 51477,50 грн. (а.с. 10-11).

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Позивачка вказує у своїх позовних вимогах, що відповідач ОСОБА_2 не виконує свої зобов`язання щодо сплати аліментів, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів, і що підтверджено довідкою-розрахунком заборгованості з Приморського ВДВС, таким чином за період з 06.07.2016 року по серпень 2019 року вказана заборгованість склала 51477,50 грн.

Враховуючи наявний борг, позивачка за основним позовом просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Матеріали цивільної справи містять довідку-розрахунок про розмір заборгованості у сумі 51477,50 грн. - дана довідка була складена державним виконавцем відповідно до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» і сторонами не оспорюється. Доказів протилежного суду не надано.

Згідно із частиною третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

З урахуванням вимог діючого законодавства, суд вважає, що підстав для стягнення заборгованості по аліментах немає, оскільки всі питання щодо сплати аліментів за судовим рішенням вирішуються державним виконавцем при виконанні судового рішення У разі нездійснення державним виконавцем дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", діючим законодавством передбачено порядок оскарження такої бездіяльності.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 пені за несплату аліментів, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили, при наявності вини платника аліментів за прострочення у їх сплаті.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст.264 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

У статті 196 СК України, не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів, нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Вказаний висновок, який викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4ст.263 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 знав про наявність рішення суду від 09.08.2016 року про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, т.я. при розгляді даної справи надав суду заяву про визнання заявлених позовних вимог. Письмових доказів на підтвердження сплати аліментів за період з 06.07.2016 року по серпень 2019 року суду не надав.

Згідно з розрахунком позивача, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 06.07.2016 року по серпень 2019 року становить 625966 грн. 40 коп. Даний розмір неустойки (пені) перевищує 100 відсотків заборгованості (51477,50 грн.), тому відповідно до положень ст. 196 СК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня у 100% розмірі заборгованості, тобто 51477,50 грн.

Розглядаючи позовну вимогу ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, суд приходить до наступного висновку.

Згідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», на день подання позовної заяви до суду, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2118 гривень.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», на день винесення рішення по справі прожитковий мінімум становить: для дитини віком від 6 до 18 років становить 2218 гривень.

При вирішенні питання про збільшення розміру аліментів суд враховує, що на даний час розмір раніше стягнутих аліментів на утримання двох дітей з відповідача у розмірі 2000 грн. є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, зростання життєвих потреб та прожиткового мінімуму.

Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і права та інтереси малолітніх дітей, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки в частині збільшення розміру стягуваних аліментів та стягнути їх з відповідача на її користь на утримання дітей у розмірі 4000,00грн., щомісячно, починаючи з 01.11.2019р. і до повноліття дітей, у зв`язку з чим відкликає виконавчий лист, виданий на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від. 09.06.2016р.

ОСОБА_1 звернулася до суду 05.11.2019 року.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, немайнового характеру сплаті підлягає судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України про «Державний бюджет на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1921 гривні.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена за законом від сплати судових витрат, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 82, 141, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, ст.180,192, 194-196 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки за не сплату аліментів, і збільшення розміру аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 06 липня 2016 року по серпень 2019 року у розмірі 51 477 (п`ятдесят одна тисяча чотириста сімдесят сім) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 4000 гривень починаючи з 01 листопада 2019 року і до повноліття дітей.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення від 09 серпня 2016 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області, про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 06.07.2016 року і до досягнення дітьми повноліття - відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 11.02.2020 року.

Суддя: Д`яченко Д. О.

Відомості щодо учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 АДРЕСА_3