П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року місто Київ

справа № 752/3657/19

провадження №22-ц/824/11569/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Якімовим Віктором Анатолійовичем,

на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 2 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Плахотнюк К.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: головний державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції в м.Києві Задорожна Тетяна Андріївна про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та неустойки (пені),

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: головний державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції в м.Києві Задорожна Т.А. про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що на виконанні у Голосіївському ВДВС м.Київ ГТУЮ в м.Києві перебуває виконавче провадження № 4847019 з приводу примусового виконання виконавчого листа №2-3459/06, виданого 24 липня 2006 року Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 450 грн. на утримання сина ОСОБА_4 до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 17 вересня 2010 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30 липня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено шлюб у зв`язку з чим вона змінила прізвище на " ОСОБА_1 ".

Станом на 28 лютого 2018 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 60 967,74 грн., що підтверджується довідкою - розрахунком, виданою 23 лютого 2018 року Голосіївським РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві.

15 серпня 2016 року їх малолітній син ОСОБА_4 , у зв`язку з трагічними подіями, загинув, а тому вважала, що розмір заборгованості має рахуватися по день смерті дитини.

За весь період нарахувань аліментів ОСОБА_2 сплатив на її користь 1000 грн., розмір заборгованості за період з 6 листопада 2006 року по 16 серпня 2016 року становить 50 850 грн., а пеня за несплату аліментів складає 15 471 грн..

Просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) у зв`язку з заборгованістю зі сплати аліментів за період з 1 січня 2007 року по 31 липня 2016 року.

В свою чергу ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та неустойки (пені).

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він сплачував аліменти на утримання малолітнього сина в силу своїх можливостей, спочатку передавав кошти особисто ОСОБА_1 , а потім шляхом поштових переказів, що підтверджується квитанціями: на суму 700, 00 грн. від 27 квітня 2007 року; на суму 500, 00 грн. від 5 жовтня 2007 року; на суму 800, 00 грн. від 11 грудня 2007 року; на суму 1 500, 00 грн. від 24 травня 2008 року; на суму 400, 00 грн. від 31 січня 2012 року; на суму 500, 00 грн. від 6 лютого 2012 року; на суму 500, 00 грн. від 26 жовтня 2018 року; на суму 500, 00 грн. від 7 листопада 2018 року; на суму 450, 00 грн. від 26 березня 2019 року; на суму 450, 00 грн. від 27 березня 2019 року; на суму 450, 00 грн. від 13 травня 2019 року.

Заявлений розмір пені 15 471, 00 грн. є безпідставним, оскільки загальна сума боргу має бути зменшена з урахуванням зазначених вище сум аліментів, що були сплачені, та становить 45 000, 00 грн., а розмір пені відповідно 14 180, 00 грн.

Постановою головного державного виконавця Голосіївського ВДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві Задорожної Т.А. від 3 жовтня 2018 року на нього як боржника накладено штраф за несплату заборгованості по аліментам відповідно до довідки-розрахунку від 3 жовтня 2018 року у розмірі 32 058, 87 грн., який, за правилами ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» стягується з боржника і перераховується стягувачу.

Розмір пені має бути зменшений на суму штрафу, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Несплата ним аліментів на утримання малолітнього сина була зумовлена тяжким станом здоров`я його матері, оскільки він не мав можливості влаштуватися на постійну роботу через необхідність догляду за матір`ю, а всі кошти від нерегулярних заробітків витрачав на ліки для матері.

Внаслідок постійних життєвих складнощів та побутових труднощів неодноразово він потрапляв до лікувальних закладів та періодично знаходився на стаціонарному лікуванні.

Між ним та колишньою дружиною склалися вкрай ворожі стосунки під час розірвання шлюбу, і в подальшому спілкуванні. ОСОБА_1 безпідставно позбавила його батьківських прав і не давала можливості спілкуватися з сином у зв`язку з чим він отримав стрес та довгий період часу мав психологічну травму, а його син був усиновлений теперішній чоловіком ОСОБА_1 .

Свої вимоги про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та неустойки (пені) обґрунтував тим, що, на його думку, ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки, що і призвело до загибелі сина. На момент загибелі їх спільний з позивачкою син довгий час знаходився окремо від новоствореної сім`ї ОСОБА_1 без належного догляду дорослих, так як проживав у чужого чоловіка похилого віку, який фізично не мав можливості слідкувати за ним, що призвело до трагедії, внаслідок якої син 15 серпня 2016 року загинув. 25 березня 2019 року він звернувся з заявою про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України по відношенню до малолітнього ОСОБА_1 О.І .

На його думку, ОСОБА_1 аліменти в більшій мірі планувала використовувати на свої власні потреби та потреби нової родини, а не на сина, який фактично проживав з чужим для нього чоловіком похилого віку.

Просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами та неустойки (пені) за виконавчим листом № 2-3459 виданим 24 липня 2006 року Голосіївським районним судом м.Києва.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 2 липня 2020 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: головний державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві Задорожна Т.А. про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) в розмірі 14 180 грн..

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та неустойки (пені) - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ОСОБА_2 - адвокат Якімов В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та неустойки (пені).

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для її вирішення, та визнав встановленими недоведені обставини, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення щодо розміру пені з ОСОБА_2 не враховано, що на підставі ч.14 ст. 71 Закону "Про виконавче провадження" постановою головного державного виконавця Голосіївського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Задорожної Т.А. від 3 жовтня 2018 року на ОСОБА_2 накладено штраф за несплату заборгованості по аліментам згідно довідки - рахунку від 3 жовтня 2018 року в розмірі 32058,87 грн.

Суд не застосував положення ст. 196 СК України, якими встановлено, що у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважає, що суд, мав би зменшити суму пені (14180 грн.) на розмір штрафу визначений постановою державного виконавця (32058,87 грн.).

Крім цього, суд не дослідив, що матеріальний стан платника аліментів набагато гірший ніж у стягувача, не врахував, що боржник хворів та вимушений був лікуватися, а також те, що у нього хвора мати, якій також необхідно регулярно надавати матеріальну допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Суршко О.Б. у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити повністю, посилаючись на те, що всі доводи відповідача не підкріплені жодними реальними доказами, а тому обставини, на які апелянт посилається, є недоведеними.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 1 вересня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Установлено, що на виконанні у Голосіївському ВДВС м. Київ ГТУЮ в м.Києві перебуває ВП № 4847019 з приводу примусового виконання виконавчого листа № 2-3459/06 виданого 24 липня 2006 року Голосіївським районним судом м.Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 450 грн. на утримання сина ОСОБА_4 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 21).

17 вересня 2010 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 68).

30 липня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено шлюб у зв`язку з чим ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с. 6а).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (а.с. 7).

2 вересня 2019 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення про припинення з 16 серпня 2016 року стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 450, 00 грн. щомісячно, які стягуються на підставі виконавчого листа № 2-3459 від 24 липня 2006 року, виданого на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 2-3459/06 (а.с. 86-88).

З урахуванням сплачених ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів, а саме у квітні 2007 року 700 грн., у жовтні 2007 року 500 грн., у грудні 2007 року 800 грн., у травні 2008 року 150 грн., у січні 2012 року 400 грн., у лютому 2012 року 500 грн., у жовтні 2018 року 500 грн., у листопаді 2018 року 500 грн., у березні 2019 року 900 грн., у травні 2019 року 450 грн., розмір заборгованості боржника за аліментами за період з 1 січня 2007 року по 31 липня 2016 року складає 45000 грн.

Загальна сума пені за несплату аліментів в період з 1 січня 2007 року по 31 липня 2016 року складає 14180 грн.

Крім того, установлено, що постановою головного державного виконавця Голосіївського ВДВС в м.Києві Задорожної Т.А. від 3 жовтня 2018 року на нього як боржника накладено штраф за несплату заборгованості по аліментам відповідно до довідки - розрахунку від 3 жовтня 2018 року у розмірі 32058 грн.87 коп..

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 , будучи зобов`язаним сплачувати аліменти на утримання його малолітнього сина, аліменти в повному обсязі і своєчасно не сплачував, у зв`язку з чим за період з 1 січня 2007 року по 31 липня 2016року виникла заборгованість в сумі 45000 грн, за наявності якої стягувач має право вимагати стягнення пені, розмір якої за цей період складає 14180 грн. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та неустойки (пені), суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів щодо неналежного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, що стало причиною смерті їх спільного сина.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати ( при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийняти постановах від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 3 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 і вважала , що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Судом першої інстанції правильно встановлений період несплати ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 ,, а також правильно розрахована пеня, розмір якої складає 14180 грн., що не оспорюється апелянтом.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення абз.2 ч.1 ст.196 СК України, якими передбачено, що у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості і сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом і перераховуються стягувану.

Установлено, що постановою Головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Задорожною Т.А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3459, виданого 24 липня 2006 року Голосіївським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 450 грн., на боржника ОСОБА_2 за не сплату заборгованості, яка згідно довідки-розрахунку від 3 жовтня 2018 року становить 64117 грн.74 коп., накладено штраф у розмірі 32058 грн.87 коп. Зазначена постанова є чинною, в установленому законом порядку не скасована.

Враховуючи суму заборгованості ОСОБА_2 по аліментам, яка складає 45000 грн., та розмір визначеного державним виконавцем штрафу, максимальній розмір пені, яка підлягає стягненню з боржника, становить 12941 грн. 13 коп. (45000 грн. - 32058 грн.87 коп.).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача, підлягає зміні, а сума пені зменшенню до 12941 грн.13 коп.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині висновків суду щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам та пені, то в цій частині доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно із ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.22 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені0 настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Заявляючи вимогу про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та неустойки (пені), ОСОБА_2 посилався на те, що несплата ним аліментів на утримання сина була зумовлена вкрай важким його матеріальним становищем, що пов`язано з тривалою хворобою його матері, що в свою чергу потребувало і потребує великих матеріальних затрат. Він змушений був витрачати зароблені кошти для купівлі ліків і матеріальної допомоги матері при госпіталізації та лікування. Крім того, він внаслідок постійних життєвих складнощів та побутових труднощів неодноразово потрапляв до лікувальних закладів та періодично знаходився на стаціонарному лікуванні.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідачем ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач ніс будь-які витрати по утриманню матері , а вона є членами його сім`ї і знаходяться у нього на утриманні.

Самі по собі медичні документи, що підтверджують хворобу та стан здоров`я матері боржника ОСОБА_6 , а також встановлений ОСОБА_2 діагноз (психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, сидром залежності) не дають підстав вважати, що заборгованість по аліментам виникла у зв`язку з тяжкою хворобою останнього або у зв`язку з хворобою його матері. За таких обставин відсутні підстави для звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Крім того, ці обставини не можуть бути підставою для звільнення від сплати пені. При цьому, судом враховано, що нормами Сімейного Кодексу України взагалі не передбачена можливість для звільнення від сплати пені.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Якімовим Віктором Анатолійовичем,- задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 2 липня 2020 року змінити, зменшивши розмір пені, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 14180 грн. до 12941 грн.13 коп.

В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 2 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус