Справа № 431/1230/20
Провадження 2/431/474/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 вересня 2020 року Старобільський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Пелиха О.О.

при секретарі Чесалової О. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільськ Луганської області, в порядку спрощеного позовного провадження позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу дійсним, визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 сільськогосподарського призначення площею 7,5631 га, розташованої на території Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області площею 7,5631 га, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії IV -ЛГ № 078253 від 25.10.2002 року а також земельної ділянки, розташованої на території Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області згідно сертифікату на земельну частку пай серії ЛГ №0036197 виданого 26.11.1996 року. З 2009 року відповідач втратив громадянство України та набув громадянство Російської Федерації. Згідно ч. 4 ст. 22 Земельного кодексу України, земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть знаходитися у власності виключно громадян України, тому позивач та відповідач прийшли до згоди про продаж належних відповідачеві земельних ділянок. За догоров купівлі-продажу позивач сплатив відповідачеві грошові кошти - 60 000 грн та 15 000 грн, а відповідач зобов`язався, договір купівлі-продажу земельних ділянок посвідчити нотаріально.

20.04.2017 ОСОБА_2 надано розписку про намір посвідчити ноторіально укладений з позивачем договір купівлі-продажу земельних ділянок та передав державний акт на право власності на земельну ділянку, сертифікат на землю та копію свого паспорта. У зв`язку з ускладненням стану здоров`я, відповідач ОСОБА_2 не зміг приїхати до України та посвідчити договір купівлі-продажу. Відповідно до ч. 2 ст. ст. 220 ЦК України, оскільки втрачена можливість посвідчити вказаний правочин нотаріально, позивач у позові просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 7,5631 га на землях Шпотинської сільської ради, та земельної ділянки, розташованої на території Шпотинської сільської ради згідно сертифікату на земельну частку пай серії ЛГ №0036197 виданого 26.11.1996 року, укладений між ним та ОСОБА_2 20 квітня 2017 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, написав заяву про розгляд вказаної справи без його участі та участі його довірителя.

Відповідач ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд вказаної справи без його участі, позов визнав у повному обсязі, просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається зі змісту ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вбачається з позову та доданих до нього матеріалів відповідач ОСОБА_2 з 2009 року втратив громадянство України та набув громадянство Російської Федерації.

Згідно ст. 81 Земельного кодексу України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_1 сільськогосподарського призначення площею 7,5631 га, на території Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області площею 7,5631га, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії IV -ЛГ № 078253 від 25.10.2002 року а також сертифікату на земельну частку пай серії ЛГ №0036197 виданого 26.11.1996 року. Сторонами було досягнуто домовленості про нотаріальне посвідчення договору. На виконання договору купівлі-продажу, позивач, сплатив відповідачу ОСОБА_2 60 000 грн за земельну ділянку, яка належить відповідачеві на підставі Державного акту на землю серії IV -ЛГ № 078253 від 25.10.2002 року та 15 000 грн за земельну ділянку згідно сертифікату на земельну частку пай серії ЛГ №0036197 виданого 26.11.1996 року, що підтверджується письмовими розписками.

Належність земельних ділянок відповідачеві ОСОБА_2 підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії IV -ЛГ № 078253 від 25.10.2002 року а також сертифікатом на земельну частку пай серії ЛГ №0036197 виданого 26.11.1996 року .

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Верховний Суд України в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.

Суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу земельних ділянок, відповідач за позовом ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації де постійно проживає, можливість нотаріального посвідчення укладеного сторонами договору купівлі-продажу відсутня, оскільки ОСОБА_2 не може за станом здоров`я приїхати до України, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 2,3,10,11,76, 141, 206, 258, 259, 263-265 ,суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу дійсним, задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 20 квітня 2017 року, договір купівлі - продажу земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 7,5631 га, на землях Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області належної ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV -ЛГ №078253 від 25.10.2002 року та сертифікату на земельну частку (пай) серії ЛГ №0036197 виданого 26.11.1996 року Старобільською райдержадміністрацією.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 7,5631 га, розташовану на землях Шпотинської сільської ради Старобільського району Луганської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на сертифікат на земельну частку (пай) серії ЛГ №0036197 виданий 26.11.1996 року Старобільською райдержадміністрацією.

Рішення суду може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старобільський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Пелих