печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

03 березня 2020 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Московенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мотивуючи вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , від якого вони мають сина ОСОБА_3 .

Під час розірвання шлюбу у сторін почали виникати розбіжності щодо виховання та визначення місця проживання дитини, у зв`язку із чим позивач вважає, що малолітній ОСОБА_3 , має проживати разом з нею, оскільки вона працевлаштована, має регулярний дохід, що дозволяє сина забезпечити всім необхідним, піклується про його здоров`я, сприяє духовному та фізичному розвитку дитини. Кожен день саме вона проводжає сина до школи та зустрічає його ввечері.

Позивач може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальною забезпеченості.

Також зазначила, що протягом всього часу, а саме з моменту припинення шлюбних відносин з відповідачем, син постійно вказує на своє бажання проживати разом з нею, у зв`язку з тим, що дуже прив`язаний до позивача як до матері.

Вважає, що проживання сина разом з нею якнайкраще відповідає його інтересам.

На підставі викладеного просила позов задовольнити.

Представник позивача, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності в заочному порядку, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання своїх представників не направили, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надавши висновок про доцільність визначення місця проживання дитини разом із матір`ю.

Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала сторона позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2010 року по 15 червня 2019 року, що підтверджується рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку 27 травня 2011 року, серія НОМЕР_1 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року, яке набрало законної сили 14 червня 2019 року у справі № 752/7281/19 шлюб укладений між сторонами було розірвано.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу, син сторін ОСОБА_3 залишився проживати разом з позивачем.

Позивач просила визначити місце проживання ОСОБА_3 , з нею, за місцем її проживання або перебування, посилаючись на те, що протягом всього часу, а саме з моменту припинення шлюбних відносин з відповідачем, син постійно вказує на своє бажання проживати разом з нею, у зв`язку з тим, що дуже прив`язаний до позивача як до матері.

Також, зазначила, що вона працевлаштована та має регулярний дохід, що дозволяє забезпечувати сина всім необхідним, позивач може створити всі необхідні умови для проживання, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини.

У відповідності до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім''ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним («Мамчур проти України» № 10383/09, § 100).

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 забезпечена житлом, в квартирі створені належні умови для проживання дитини. Позивач належним чином виконує свої обов`язки, створила всі умови для повноцінного розвитку сина ОСОБА_3 .

У відповідності з вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного вище, обставин, встановлених судом, суд приходить до висновку, що проживання сина сторін, з його матір`ю, відповідає інтересам дитини, у зв`язку з чим суд вважає необхідним визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, які складаються з суми судового збору 768,4 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 157, 159, 160 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. А. Писанець