Провадження №4-с/369/66/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Житар А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріна Оксана Василівна, ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 із скаргою у якій, збільшивши вимоги, просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріної О.В. щодо винесення постанови від 27 листопада 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 56417641; зобов`язати старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріну О.В. скасувати постанову від 27 листопада 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 56417641 та відновити вказане виконавче провадження; визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріної О.В. щодо невжиття передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів з примусового виконання у повному обсязі постанови Апеляційного суду Київської області від 3 квітня 2018 року у справі № 369/7730/16-ц; стягнути з Києво - Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь ОСОБА_1 458 грн. 34 коп., як залишок заборгованості стягнутої із ОСОБА_2 за виконавчим листом Києво - Святошинського районного суду від 2 травня 2018 року по справі № 369/7730/16-ц в рамках виконавчого провадження № 56417641; стягнути на користь ОСОБА_1 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України; відповідно до статті 453 ЦПК України зобов`язати старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріну О.В. повідомити у десятиденний строк суд та ОСОБА_1 про виконання судового рішення по даній скарзі.

В обґрунтування скарги вказано, що на виконанні у Києво-Святошинському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебувало три виконавчих провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, зокрема, виконавче провадження № 56417641 про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 222 грн. 93 коп. та суми боргу з урахуванням інфляції у розмірі 2 444 грн. 27 коп.

27 листопада 2018 року постановою старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріної О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 56417641 у зв`язку з фактичною сплатою боргу.

ОСОБА_1 вважає такі дії державного виконавця незаконними, оскільки вона недоотримала 458 грн. 34 коп.

У судове засідання заявник не з`явився, у скарзі просила справу розглядати без її участі, скаргу підтримала та просила задовольнити.

ОСОБА_2 подала до суду заяву за вх. № 33458 з проханням відмовити у задоволенні скарги у зв`язку із повним виконанням зобов`язань за відкритими виконавчими провадженнями. До заяви долучила копії квитанцій та виписки рахунків з пенсійного фонду, просила розглядати справу без її участі.

Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, причини неявки суду не відомі.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши докази у справі, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Виконання судового рішення охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У справі Горнсбі проти Греції ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що постановою Апеляційного суду міста Києва від 3 квітня 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 222 грн. 93 коп. та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 2 444 грн. 27 коп.

На примусове виконання вказаного судове рішення видано виконавчий лист, який в подальшому пред`явлений для примусового виконання до Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (виконавче провадження № 56417641).

27 листопада 2018 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріною О.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (№ 56417641) у зв`язку зі сплатою боргу в повному обсязі.

У матеріалах справи містяться копії платіжних документів, які вказують на оплату боргу за виконавчим листом, а саме копії квитанцій № 19173798 від 14.11.2018 на суму 145 грн., № 60 від 23.11.2018 на суму 13 грн., № 44 від 09.10.2018 на суму 296 грн., № 8 від 03.09.2018 на суму 550 грн., номер не відомий від 10.08.2018 на суму 550 грн., № 75 від 23.06.2018 на суму 550 грн., № 10 від 09.07.2018 на суму 550 грн. з призначенням платежу «сплата за виконавчим провадженням 56417641» разом із пенсійним відрахуванням, ОСОБА_2 у повному обсязі було сплачено за виконавчим провадженням № 56417641 борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

Листом Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 12 листопада 2018 року ОСОБА_1 повідомлено про наявність залишку боргу по виконавчому провадженню № 56417641 у розмірі 459 грн. 22 коп.

Разом з цим матеріали виконавчого провадження не містять доказів сплати вищевказаної суми боргу в повному обсязі у період з 12 листопада 2018 року по 27 листопада 2018 року (закінчення виконавчого провадження), а тому, постанова про закінчення виконавчого провадження винесена державним виконавцем передчасно.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян. Однією із гарантій принципу законності виконавчого провадження є закріплення та гарантування права на оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця (стаття 74 Закону "Про виконавче провадження"). Із принципом законності тісно пов`язаний принцип контролю за виконавчим провадженням.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, а також можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

За змістом статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Порядок виплати стягнутих з боржника грошових сум наведений у статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 вищенаведеного Закону). Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частин 2, 3 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Отже, державний (приватний) виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, зокрема у випадку виконання грошового зобов`язання боржником. При цьому виконавець повинен перевірити цю обставину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (див. рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), N 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), N 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене вище, скаргу слід частково задовольнити та визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріної О.В. щодо винесення постанови від 27 листопада 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 56417641; скасувати постанову від 27 листопада 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 56417641, винесену старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріною О.В.; зобов`язати старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріну О.В. поновити порушене право заявника ОСОБА_1 шляхом відновлення виконавчого провадження № 56417641; визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріної О.В. щодо невжиття передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів з примусового виконання у повному обсязі постанови Апеляційного суду Київської області від 3 квітня 2018 року у справі № 369/7730/16-ц.

При цьому, вимога заявника стягнути з Києво - Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь ОСОБА_1 458 грн. 34 коп., як залишок заборгованості стягнутої із ОСОБА_2 за виконавчим листом Києво - Святошинського районного суду від 2 травня 2018 року по справі № 369/7730/16-ц в рамках виконавчого провадження № 56417641 задоволенню не підлягає, оскільки вказані грошові кошти вже стягнуті за рішенням суду, подвійне стягнення не допускається. Окрім цього, стягнення грошових коштів за рішенням суду є прерогативою виконавчої служби, заміну повноважень якої, суд не здійснює.

З приводу відшкодування моральної шкоди слід зазначити таке.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Враховуючи викладене, стягнення майнової або моральної шкоди є спором, який розглядається в порядку цивільного судочинства за правилами позовного провадження, в зв`язку з цим, вирішення та задоволення (відмова у задоволенні) вимоги про стягнення моральної шкоди, яка є видом цивільно-правової відповідальності, при розгляді скарги судом суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Тому, враховуючи встановлений ЦПК України імперативний обов`язок повідомити про виконання ухвали, вимога заявника зобов`язати старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріну О.В. повідомити у десятиденний строк суд та ОСОБА_1 про виконання судового рішення по даній скарзі є передчасною.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Керуючись рішенням ЄСПЛ у справі Горнсбі проти Греції, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Конституцією України, ст. 447 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріна Оксана Василівна, ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця, задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріної О.В. щодо винесення постанови від 27 листопада 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 56417641.

Скасувати постанову від 27 листопада 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 56417641, винесену старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріною О.В.

Зобов`язати старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріну О.В. поновити порушене право заявника ОСОБА_1 шляхом відновлення виконавчого провадження № 56417641.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріної О.В. щодо невжиття передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів з примусового виконання у повному обсязі постанови Апеляційного суду Київської області від 3 квітня 2018 року у справі № 369/7730/16-ц.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Інформація про боржника: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Інформація про старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріну О.В.: вул. Лесі Українки, 86 м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ковальчук Л.М.