Справа № 186/1019/20
Провадження номер № 2/0186/363/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області - Демиденко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м. Першотравенськ Дніпропетровської області справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», в якому просить суд: 1) Визнати недійсним кредитний договір № 601 від 21.01.2020 року, застосувавши наслідки недійсності правочину; 2) Зобов`язати АТ «ПУМБ» здійснити перерахунок платежів за кредитним договором № 601 від 21.01.2020 року; 3) Стягнути з АТ «ПУМБ» на її користь моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. Здійснити розподіл судових витрат стягнувши з АТ «ПУМБ» на її користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5020 гривень.

Позов обґрунтовано наступним:

між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» фактично не було укладено письмового договору із зазначенням його істотних умов;

1)На момент отримання ОСОБА_1 грошових коштів в кредит їй не було надано достовірної інформації в тому числі про розмір процентів за договором. Вважає, що ненаданням інформації вона була введена в обману, такі дії АТ «ПУМБ» підпадають під ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» про нечесну підприємницьку діяльність;

2) Оспорюваний договір в порушення ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» включає умови які є явно несправедливими, а саме занадто високі проценти за користування грошовими коштами;

3) Оспорюваний договір відповідно до ст. 228 ЦК України порушує публічний порядок.

Ситуація, що склалася між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» негативно відображається на її психічному та емоційному стані, вона стала знервованою та дратівливою, втратила сон, оскільки постійно відчуває психологічний тиск, знаходиться у стані нервового стресу. Її звичайний спосіб життя змінився, що відчувається у всіх сферах її буття. З урахуванням об`єму та характеру завданих їй моральних страждань, оцінює моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Відповідач письмовий відзив на позовну заяву до суду не надав, повідомлений належним чином.

Розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З копій заяви № 601 «на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» та «Паспорту споживчого кредиту з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит» від 21.01.2020 року, які містять підпис ОСОБА_1 , вбачається, що 21.01.2020 року позивач уклав з АТ «ПУМБ» кредитний договір № 601 відповідно до умов якого ОСОБА_1 , отримала кредит у розмірі 25000 грн на строк 24 місяці зі сплатою процентів у розмірі 0.01% річних.

З копії довідки про стан заборгованості за кредитним договором № 601 вбачається, що станом на 20.06.2020 року заборгованість складає 9152,41 грн.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

За змістом статей 626, 628 Цивільного Кодексу України /далі ЦК України/ договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

ідповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника);

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту;

3) загальний розмір наданого кредиту;

4) порядок та умови надання кредиту;

5) строк, на який надається кредит;

6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності);

7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення);

8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів;

9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені;

10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;

12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

13) порядок дострокового повернення кредиту;

14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Судом встановлено, що банк у письмовій формі /заява № НОМЕР_1 «на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» та «Паспорт споживчого кредиту з інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит» від 21.01.2020 року, які містять підпис ОСОБА_1 /, надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, тощо, ОСОБА_1 , особистими підписами засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними.

Зміст договору є зрозумілим до прочитання і не може розцінюватися як надання інформації у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб.

Крім того, позивач не була позбавлена можливості відповідно до умов спірного договору, що узгоджується з положеннями статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк вона від договору не відмовлялася, жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору.

Згідно ч.1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Зі змісту оспорюваного договору не вбачається умов спрямованих на порушення публічного порядку та вчинення його з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача

Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору.

Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Так, позивач просить суд визнати недійсними умови спірного договору щодо занадто високих процентів за користування грошовими коштами, які на думку позивача є явно несправедливими.

Судом встановлено, що 21.01.2020 року позивач уклав з АТ «ПУМБ» кредитний договір № 601 відповідно до умов якого ОСОБА_1 , отримала кредит у розмірі 25000 грн на строк 24 місяці зі сплатою процентів у розмірі 0.01% річних. Такий розмір процентів на думку суду не може вважатися несправедливим.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини /підстави позову/ викладені в позовній заяві не можуть бути підставами для визнання спірного договору недійсним, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на помилковому тлумаченні позивачем норм матеріального права, ув`язку з чим суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, втому числі в похідних вимогах, про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та стягнення моральної шкоди.

Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про захист прав споживача - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя С.М. Демиденко