Провадження № 2/752/5987/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21.09.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Прокуратури міста Києва про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідачів Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Прокуратури міста Києва про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури.

В обґрунтування позову зазначено, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 04.06.2018 року, позивача було визнано не винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та виправдано, в зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного злочину. На підставі ухвали Київського апеляційного суду від 08.05.2019 року, зазначений вирок вступив в законну силу. Позивач вказує, що із набранням вироку законної сили, відповідно до вимог закону, у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди, яка була йому завдана незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування, прокуратури про притягнення позивача до кримінальної відповідальності. З мотивувальної частини вироку вбачається, що пред`явлене позивачу обвинувачення є недоведеним, та наявні мотиви, з яких судом були відкинуті докази обвинувачення. Працівники поліції під час досудового розслідування істотно порушили права позивача, безпідставно утримували позивача в кайданках, а також ними було відмовлено позивачу у наданні медичної допомоги, та виклику захисника. Позивач незаконно перебував під слідством 17 місяців, а саме із 09.12.2017 року (внесення відомостей до ЄРДР) по 08.05.2019 р. (дата залишення вироку суду першої інстанції без змін), та при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд має прийняти до уваги всі обставини. Позивач вказує, що в зв`язку з незаконним перебуванням під слідством, він зазнав значних моральних страждань, зумовлених постійним стресом і страхом, а також нанесенням в ході досудового розслідування тілесних ушкоджень, що зафіксовано у вироку суду. В зв`язку з незаконними діями працівників органу досудового розслідування позивачу заподіяні моральні втрати, спричинені фізичні та моральні страждання, які позивачем оцінені в розмірі 1000000,00 грн., а тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та просить суд стягнути на її користь моральну шкоду, завдану незаконними діями органу досудового розслідування в зазначеному розмірі.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.07.2020 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2020 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судовому засіданні просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься відзив на позов, відповідно до якого відповідач просить слухати справу без його участі та в задоволенні позовних вимог відмовити, зокрема, посилаючись на те, що кошти підлягають стягненню не із Державної казначейської служби України, а з Державного бюджету України. Крім того, позивачем не зазначено в чому конкретно полягали його моральні страждання та які саме немайнові втрати він поніс, а також не обґрунтовано належним чином розмір пред`явленої суми до стягнення.

Представник відповідача Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься письмовий відзив на позов, відповідно до якого відповідач просить слухати справу без його участі та в задоволенні позову відмовити, зокрема, з огляду на те, що кримінальним процесуальним законом не передбаченого можливість відшкодування моральної шкоди органами досудового розслідування навіть в разі визнання незаконними їх дій. Крім того, розмір відшкодування не може бути таким, який спрямований на збагачення, оскільки, відшкодування шкоди за незаконне притягнення до відповідальності носить компенсаторний характер. Пред`явлений позивачем розмір є необґрунтованим, недоведеним та таким, що не може бути більшим ніж 80291,00 грн., а відтак відсутні підстави для його задоволення.

Представник Прокуратури міста Києва в судовому у засіданні позовні вимоги не визнала, та просила в їх задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві, зокрема, з огляду на те, що позивачем не було надано доказів, які б вказували на завдання йому моральних страждань та погіршення його психологічного стану. Розмір, пред`явлений до стягнення є завищеним та таким, що не відповідає принципу розумності та співмірності.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Судом встановлено, що 09.12.2017 року до ЄРДР за № 0011707 було внесено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.12.2017 року, застосовано ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на шістдесят днів, а саме: до 06.02.2018 року.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 04.06.2018 року у справі № 752/3352/18, ОСОБА_1 було визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та виправдано, в зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

З мотивувальної частини зазначеного вироку вбачається, що надані стороною захисту документи з приводу запитів в рамках кримінальних проваджень, клопотань, звернень, дисків з аудіозаписом викликів медичної допомоги ОСОБА_1 , медичні довідки, видані останньому, підтверджують факт звернення ОСОБА_1 до відповідних органів з приводу неправомірних дій працівників поліції та факт отримання ним тілесних ушкоджень, який був підтверджений і вказаним вище у вироку висновком експерта.

Крім того, враховуючи те, що всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого повинні тлумачитись на користь останнього, а покази потерпілого та свідків викликали у суду описані вище у вироку сумніви, і інших очевидців подій не було, а також відсутність інших належних, допустимих та достовірних доказів, які б у своїй сукупності були достатніми для підтвердження викладених в обвинувальному акті обставин, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено факт умисного спричинення ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.05.2019 року, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 04.06.2018 року було залишено без змін.

З наданих стороною позивача документів вбачається, що позивач отримав 09.12.2017 року до 22-50 год. тілесні ушкодження середнього та легкого ступенів, та о 23-45 год. ОСОБА_1 був доставлений каретою швидкої допомоги до Київської міської клінічної лікарні № 6 та йому був встановлений діагноз перелом основи 2 п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням, садна обличчя.

08.02.2018 року до ЄРДС були внесені відомості за фактом перевищення службових повноважень працівником правоохоронного органу, що супроводжувались застосуванням насильства із застосуванням спеціальних засобів відносно ОСОБА_1 .

Відомостей щодо ходу досудового розслідування зазначеного кримінального правопорушення та/або вироку суду, матеріали справи не містять та стороною позивача суду надано не було.

Позивач в обґрунтування позову зазначав про те, що він незаконно перебував під слідством 17 місяців, а саме: із 09.12.2017 року (внесення відомостей до ЄРДР) по 08.05.2019 р. (дата залишення вироку суду першої інстанції без змін), в зв`язку з незаконним перебуванням під слідством, він зазнав значних моральних страждань, зумовлених постійним стресом, а також нанесенням в ході досудового розслідування тілесних ушкоджень, що зафіксовано у вироку суду. Позивачу заподіяні моральні втрати, спричинені фізичні та моральні страждання, які позивачем оцінені в розмірі 1000000,00 грн., та саме зазначена сума підлягає стягненню, в якості компенсації за спричинені моральні страждання.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивача було визнано не винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, та виправдано, в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, суд вважає, що позивач незаконно перебував під слідством з грудня 2017 р. по 08.05.2019 р., що є підставою для відшкодування на його користь моральної шкоди.

При цьому, суд звертає увагу на те, що протиправності дій органів досудового слідства під час перебування позивача під слідством не потребує окремого доведення, оскільки, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, як визначено частиною другою статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», завдана шкода відшкодовується державою у повному обсязі.

Крім того, відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається відповідно до частини першої статті 12 цього Закону.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Аналіз вищевказаної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Разом з тим, відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода, завдана органами Національної поліції України та прокуратури є підставою для покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, а тому підлягають стягненню кошти на відшкодування моральної шкоди з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на підставі статей 1174, 1176 ЦК України.

Відповідний правовий висновок щодо застосування статей 1166, 1167, 1176, 1173, 1174 ЦК України викладено у правовому висновку Верховного Суду України у постанові від 22 червня 2017 року у справі №6-501цс17.

Слід зазначити, що в ході розгляду справи знайшло своє об`єктивне підтвердження те, що позивачу були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, проте, переконливих та достатніх доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) на суму 1000000,00 грн. до суду не надано, та будь-яких клопотань в цій частині з боку сторони позивача в ході розгляду справи заявлено не було.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Аналогічні роз`яснення містяться в п. 14 Постанови Пленуму Верхового суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, згідно яких: розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», мінімальна заробітна плата з 01.01.2020 року, тобто на час розгляду даного спору по суті, - становить 4723,00 грн.

Судом здійснено розрахунок моральної шкоди із врахуванням ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до якого моральна шкода, завдана позивачу за період із грудня 2017 р. по 08.05.2019 р. (17 місяців), - складає суму в розмірі - 80291,00 грн. (17*4723,00 грн.), а тому керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, а також приймаючи до уваги те, що позивач незаконно перебував під слідством 17 місяців, чим йому безумовно було завдано моральної шкоди, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 80291,00 грн.

Окремо слід зазначити, що, визначаючи розмір відшкодування, суд враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача, як потерпілої особи, і не повинен призводити до його збагачення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги відсутність достатніх та переконливих доказів на підтвердження розміру моральної шкоди, пред`явленої позивачем до стягнення, зважаючи на принципи справедливості, розумності та проведених судом розрахунків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає сума в розмірі 80291,00 грн.

Керуючись ст.ст. 23,1167, 1174, 1176 ЦК України, ст.ст. 12, 141, 81, 263, 264, 273 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Прокуратури міста Києва про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури, - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України (адреса: 01601 м. Київ, вул. Бастіонна 6, ), - на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), - на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 80291 (вісімдесят тисяч двісті дев`яносто одна) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Н.П. Чередніченко