"27" жовтня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Лях М.Ю., при секретарі - Хомінській Т.В., розглянувши цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Київського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позбавлення батьківських прав,-
Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитини повноліття, позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у них з відповідачем народився син ОСОБА_3 . Сімейне життя з відповідачем, з яким вони перебували у цивільному шлюбі, не склалося, стосунки поступово погіршувалися, що в результаті призвело до фактичного припинення стосунків. Зазначає, що син ОСОБА_3 проживає разом з нею та знаходиться на її повному матеріальному утримання. Відповідач з моменту народження сина і до теперішнього часу ухиляється від його виховання, не відвідує сина, не з`являється у шкільному закладі, який відвідує син, не цікавиться станом здоров`я, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Відповідач тривалий час не звертає уваги на усні вимоги про обов`язок утримувати дитину, веде відокремлений спосіб життя, окремо проживає, із дитиною не спілкується, не приймає участі у її вихованні та матеріально не забезпечує, хоча можливість таку має, так як він є працездатною особою. З урахуванням викладеного позивачка просить суд стягнути аліменти з відповідача починаючи з дня пред`явлення заяви, тобто з грудня 2019 року, та позбавити його батківських прав
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.09.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача через канцелярію суду подав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав, відзиву проти позову не надав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в наданих поясненнях просив розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування.
Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку приходить до наступного.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Судом встановлено та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 08.09.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно довідки з Реєстру територіальної громади, сформованої 03.01.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачкою ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з характеристики, наданої тренером Клубу любителів капоейри «DENDE», ОСОБА_3 відвідує тренування в клубі «DENDE» з січня 2015 року. Авторитетом в сім`ї для дитини є його мати ОСОБА_1 та дідусь, дитина в спільних розмовах ніколи не згадує про батька. За час відвідування дитиною занять в «DENDE», батько жодного разу не відвідував занять та не цікавився успіхами дитини.
Також, ОСОБА_3 з листопада 2013 року відвідує тренування в Громадській організації «Спортивний клуб карате-до «КЕНСО». З наданої спортивним клубом карате-до «КЕНСО» характеристики вбачається, що за весь час тренувань дитини в клубі «КЕНСО» його батько жодного разу не приймав участі в його спортивному житті, не відвідував тренувань та спортивних заходів.
З листа Харківської гімназії № 116 Харківської міської ради від 31.01.2020 року вбачаться, що ОСОБА_3 навчається в Харківській гімназії № 116 з 01.09.2017 року по теперішній час, приводить та забирає дитину зі школи його мати, ОСОБА_1 .
З інформації, наданої 07.02.2020 року керівником гуртка з шахів, який відвідує ОСОБА_3 , вбачається, що після занять дитину забирає його мати, ОСОБА_1 , або дідусь ОСОБА_6 .
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.
Відповідно до п. 15, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Частиною четвертою статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Відповідно до частини п`ятої статті 19 Сімейного кодексу України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано письмовий Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого вбачається, що представник органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення судом їх батьківських прав, відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України.
Пунктом 16 Постанови Пленуму ВС України від 30 березня 2007 року за N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Судом встановлено, що відповідач не цікавиться життям дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не спілкується сином, що є підставою для задоволення позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини.
Одночасно підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів, оскільки у відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини.
Згідно з ч. 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до вимог ст. 166 Сімейного кодексу України, батьки, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання своїх дітей.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються з дати подання позову, тобто з 28.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Таким чином, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази як кожен окремо так і в сукупності, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, а також звільнення позивача від сплати судового збору за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, з відповідача на користь Держави стягненню підлягає судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., та на користь позивача стягненню підлягає судовий збір, сплачений нею за позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав, у розмірі 768 грн. 40 коп.
Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 4, 11, 12, 81, 83, 141, 196 - 200, 259, 260 ЦПК України, ст.ст. 164, 165, 166, 182, 183 Сімейного кодексу України, Декларацією з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Київського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) відносно дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №4261, здійснений відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції).
Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј з усіх видів доходів (зароітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 28.12.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) сплачену суму судового збору у розмірі 768,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Третя особа: Служба у справах дітей Київського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, м. Харків, вул. Чернишевського, 55.
Суддя -