КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/3987/20
УХВАЛА

23.09.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Кадирова Владислава Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонтіївни про визнання недійсними договору відступлення прав вимоги за кредитним договором та договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,2 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.

В обґрунтування наданої заяви заявник посилається на те, що 25 квітня 2008 року між ним - ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно умов якого, банк надав йому грошовий кредит на суму 60 000 доларів США, строком користування з 25.04.2008 року по 25.04.2018 року.

Заявник вказує, що в забезпечення виконання умов даного кредитного договору між ним - ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір іпотеки від 25.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дєордієвою І.В., зареєстровано в реєстрі за номером №1843.

Згідно п.2 договору іпотеки ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язань, що випливають із кредитного договору, передав, а банк прийняв в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,2 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.

У подальшому, як стверджує заявник, 13.05.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» були укладені договори про відступлення прав вимоги №2245/К та №2245/К/1, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрований в реєстрі за №684, відповідного до яких право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 25.04.2008 року, договором іпотеки від 25.04.2008 року та договорами поруки від 25.04.2008 року року №200955 відступлені ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на користь ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», у зв`язку з чим, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло право іпотекодержателя відносно квартири.

Разом з тим, на думку заявника, зазначені договори відступлення прав вимоги суперечать вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим, він має намір звернутись до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за кредитним договором та договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки.

З урахуванням викладеного, вважаючи, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , зробить неможливим у майбутньому виконання рішення суду у випадку задоволення позову, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною заявою про забезпечення позову, яка подана до подання позовної заяви.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про забезпечення позову було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.4 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається , зокрема, до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого, банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 60 000,00 доларів США та сплатити проценти за його користування.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 25 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, іпотекодавець передають в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

13.05.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» були укладені договори про відступлення прав вимоги №2245/К та №2245/К/1, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л.

Разом з тим, доказів того, що саме за вказаним договорами про відступлення прав вимоги №2245/К та №2245/К/1 від 13.05.2020 року право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 25.04.2008 року та договором іпотеки від 25.04.2008 року відступлені ПАТ «Дельта Банк» на користь ТОВ «Укрдебт Плюс», заявником надано не було.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.1 ст. 151 ЦПК України, що у заяві про забезпечення позову повинно бути вказано обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Всупереч вказаним вимогам закону, заява не містить достатніх обґрунтувань та доказів щодо необхідності встановлення заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , не зрозуміло, яким чином, можливе рішення суду про задоволення позову у разі пред`явлення позову про визнання недійсними договору відступлення прав вимоги за кредитним договором та договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки, не зможе бути виконаним або будуть труднощі по його виконанню.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що вказані заходи забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,2 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., не є співмірними із заявленими у майбутньому позовними вимогами, істотним чином можуть порушувати права гарантовані Конституцією України та Законами України відповідачів, а тому, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Кадирова Владислава Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Інни Леонтіївни про визнання недійсними договору відступлення прав вимоги за кредитним договором та договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Петренко В. С.