Номер провадження: 22-ц/813/3912/20
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2019 року про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» про визнання нарахування необлікованого (донарахованого) природного газу неправомірним, скасування акту-розрахунку №130 від 29.07.2019 року необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, зобов`язання за власний рахунок встановити постійний лічильник обліку спожитого газу, скасування рахунку про оплату послуг за проведення експертної повірки газового лічильника,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ПАТ «Одесагаз» про визнання нарахування необлікованого (донарахованого) природного газу неправомірним, скасування акту-розрахунку №130 від 29.07.2019 року необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, зобов`язання за власний рахунок встановити постійний лічильник обліку спожитого газу, скасування рахунку про оплату послуг за проведення експертної повірки газового лічильника.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2019 року відмовлено у відкритті провадження по даній цивільній справі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах позовної заяви та доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування-норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам у повній мірі, не відповідає.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» про визнання нарахування необлікованого (донарахованого) природного газу неправомірним, скасування акту-розрахунку №130 від 29.07.2019 року необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, зобов`язання за власний рахунок встановити постійний лічильник обліку спожитого газу, скасування рахунку про оплату послуг за проведення експертної повірки газового лічильника, суд першої інстанції виходив із того, що:

- акт-розрахунок №130 від 29 липня 2019 року начальника Овідіопольського УЕГГ АТ «Одесагаз» Оргєєва В.В. не є процесуальним документом (будь-яким рішенням), котрий може бути оскаржено ОСОБА_1 . Зазначений акт є лише доказом на підставі якого в майбутньому може бути подано АТ «Одесагаз» позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за донарахований природний газ, а не підставою для самого стягнення заборгованості у розмірі 72925 гривень 35 копійок. Окрім того, зазначеним актом також встановлений період на протязі котрого, ОСОБА_1 має право звернутись до Овідіопольського УЕГГ АТ «Одесагаз» для укладення договору реструктуризації та висловити свої доводи та аргументи щодо відсутності заборгованості;

- ОСОБА_1 із зазначеним позовом звернувся передчасно, оскільки існують інші способи захисту та на даний час відсутнє порушене право ОСОБА_1 з боку відповідача.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками суду першої інстанції не можна.

Статтею 12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Правила постачання природного газу затверджуються Регулятором після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства і є обов`язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч. 2 ціє ж статті цього ж Закону правопорушеннями на ринку природного газу зокрема зокрема є: несанкціонований відбір природного газу; використання природного газу споживачами в обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками; використання приладів обліку природного газу, не повірених або не атестованих в установленому порядку; несанкціоноване втручання в роботу газової інфраструктури; самовільне під`єднання до системи, зривання або пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра, заглушок тощо, що впливає на безпеку постачання природного газу або результати вимірювання тощо.

Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року та зареєстрованих у міністерстві юстиції України врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Відповідно до п. 1.3. Правил постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно з п. 1 5 Правил підтверджений обсяг природного газу - плановий об`єм (обсяг) природного газу, обумовлений договором постачання природного газу між споживачем та постачальником на відповідний розрахунковий період, який має бути поставлений споживачу відповідно до умов цього договору; побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Відповідно до п. 3.2. Правил за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

На письмову вимогу побутового споживача постачальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення безкоштовно надати побутовому споживачу підписану уповноваженою особою постачальника письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Згідно з п. 3.22 Правил побутовий споживач зобов`язаний безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильник газу, представників постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу; проводити на вимогу постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред`являти платіжні документи на вимогу постачальника для перевірки правильності оплати.

Згідно з п. 3.23 Правил постачальник має право вимагати від побутового споживача відшкодування збитків у передбачених цими Правилами випадках; ініціювати припинення постачання природного газу побутовому споживачеві; безперешкодного доступу до лічильників газу, встановлених у побутового споживача, для перевірки показань фактично використаних побутовим споживачем обсягів природного газу;проводити разом із побутовим споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у справі є визнання нарахування необлікованого (донарахованого) природного газу неправомірним, скасування акту-розрахунку №130 від 29.07.2019 року необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, зобов`язання за власний рахунок встановити постійний лічильник обліку спожитого газу, скасування рахунку про оплату послуг за проведення експертної повірки газового лічильника.

При розгляді справи № 522/12901/17-ц Велика Палата Верховного Суду з посиланням, зокрема, на приписи статей 11, 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 30 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), статей 1, 2, 4, 21 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) виходила з того, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування протоколу засідання комісії щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ та визнання дій комісії щодо розгляду зазначеного акта неправомірними сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права. Такі вимоги не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але й узагалі не підлягають судовому розгляду.

Так, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/12901/17-ц складений працівниками електропостачальної організації є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема, щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

У справі за позовом ОСОБА_1 предметом позову є оспорювання рішення комісії газопостачальної організації про визначення обсягу недоврахованого газопостачання та його вартості, відображене в акті акту-розрахунку №130 від 29.07.2019 року необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, а також зобов`язання газопостачальної організації за власний рахунок встановити споживачу постійний лічильник обліку спожитого газу, та скасування рахунку, який газопостачальник виставив споживачу про оплату останнім послуг за проведення експертної повірки газового лічильника,

Слід зазначити, що відповідно до п. 3.30 Правил у разі коли між побутовим споживачем і постачальником не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розмір їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку.

Таким чином вимога про оспорювання рішення комісії газопостачальної організації про визначення обсягу недоврахованого газопостачання та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, у вигляді суми донарахування відображеного в акті про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного побутового споживача газу в контексті його відносин з газопостачальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованого газопостачання та зачіпає його майнові права, створює можливість виникнення заборгованості та підставу припинення забезпечення природнім газом відповідного споживача.

При таких обставинах заявлені позивачем вимоги є способом судового захисту, який відповідно до ст. 15,16 ЦК України обирається позивачем на власний розсуд.

З огляду на викладене висновок суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові справі № 910/17955/17 від 14.01.2020 року.

При таких обставинах, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2019 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 11.03.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова