Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарями Рудь Н.В., Бурлака Д.О, Миненко В.В.

за участі

представника позивача Мацієвської О.П.

відповідача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2 ,ОСОБА_7., ОСОБА_3

представника третьої особи Яценюк Л.П.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 за участю третьої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про виселення та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» за участю третьої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 за участю третьої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про виселення. Свої вимоги мотивував тим, що на підставі розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13 лютого 2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» будинок АДРЕСА_1 з 16 лютого 2015 року був переданий на праві господарського відання та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». Предметом спору є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва. Наймачем квартири та власником особового рахунку був ОСОБА_4 , батько померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Відповідач після смерті батька - ОСОБА_5 самовільно зайняла вищезазначену квартиру. 18 липня 2018 року на адресу відповідача було направлено лист про звільнення самовільно зайнятої квартири, однак відповідач в добровільному порядку не звільнила спірне житлове приміщення. У зв`язку з чим позивач просить виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з житлового приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення та стягнути витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

11 грудня 2018 року ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» за участю третьої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням, шляхом видачі ордеру до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано вимоги зустрічного позову в одне провадження з первісним позовом. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що 27 жовтня 1965 року виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящихся було видано ОСОБА_4 та його сім`ї з чотирьох чоловік ордер № НОМЕР_2 на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . 10 вересня 1968 року рішенням виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящихся № 1494 було перейменовано бул. Перова на вул. Воскресенська . Відповідач з 1999 року періодично проживала в спірній квартирі. 10 липня 2018 року, прийшовши до спірної квартир,и відповідач не змогла потрапити до неї, оскільки двері були заблоковані металевою решіткою та опломбовані стрічкою паперу з печаткою ОСББ «Воскресенський-7». 26 липня 2018 року на адресу відповідача надійшов лист, відповідно до якого відповідача повідомлено, що спірна квартира є власністю територіальної громади в особі Київської міської ради та запропоновано до 25 липня 2018 року звільнити житлову площу. Вважає, що вона не могла самовільно зайняти спірне житлове приміщення, оскільки є донькою ОСОБА_5 та періодично з ним проживала, а тому має право на користування житловим приміщенням. У зв`язку з чим просить визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом видачі ордеру.

Відповідач уточнила зустрічні позовні вимоги та остаточно просить визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1 .

19 липня 2019 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_6 про залишення зустрічного позову без розгляду відмовлено.

16 вересня 2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Зустрічні позовні вимоги не визнала повністю, оскільки відповідач в спірній квартирі не проживала.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнала повністю з підстав, викладених у відзиві, який долучено до матеріалів справи. Додатково пояснила, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі чоловіком було придбано квартиру, правоусттановчі документи оформлено на ім"я чоловіка. Вона в цій квартирі зареєстрована до теперішнього часу, хоча проживає у спірній квартирі.

Представники відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 первісні позовні вимоги не визнали, зустрічні позовні вимоги підтримали.

Представник третьої особи ОСОБА_8 підтримала первісні позовні вимоги, зустрічні позовні вимоги не визнала.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що від двірника стало відомо про смерть ОСОБА_5 . Оскільки квартира не приватизована, звернулися з листом до комунального підприємства, представники якого опломбували спірну квартиру. На наступний день з"явилася донька померлого, про яку йому стало відомо у березні місяці. В спірній квартирі ОСОБА_5 проживав один.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що представники комунального підприємства заварили вхідні двері спірної квартири. Донька померлого говорила, що вона спадкоємиця та зрізала решітку з вхідних дверей.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що відповідач допомагала батьку, тому проживала разом з ним. Зі спірної квартири вона ходила на роботу та в магазин.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що відповідач піклувалася за батьком: купувала медикаменти, відвідувала у лікарні. Бачив, що йшла у спірну квартиру. Не знає, де проживала відповідач до цього.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

27 жовтня 1965 року виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящихся було видано ОСОБА_4 та його сім`ї ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 ордер № НОМЕР_2 на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8, том 1).

10 вересня 1968 року рішенням виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящихся № 1494 було перейменовано бул. Перова на вул. Воскресенська (а.с. 63-67, том 1).

13 лютого 2015 року Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», будинок АДРЕСА_1 з 16 лютого 2015 року був переданий на праві господарського відання та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (а.с. 5, 6-7, том 1).

25 лютого 2015 року Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 98 будинок АДРЕСА_1 був переданий на баланс об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Воскресенський-7» житловий комплекс по АДРЕСА_1 , крім об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва (а.с. 19, 20, 21, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 - батько відповідача (а.с. 12, том 1).

18 липня 2018 року на адресу відповідача було направлено лист про звільнення самовільно зайнятої квартири, яке отримано відповідачем 26 липня 2018 року (а.с. 16, 17, том 1).

Позивач просить виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з житлового приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

В обґрунтування позову позивач зазначим про самовільне зайняття відповідачем спірного житлового приміщення, яке належить до об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач скористалася своїм правом подачі відзиву на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнала повністю, оскільки 27 жовтня 1965 року виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящихся було видано ОСОБА_4 та його сім`ї з чотирьох чоловік ордер № НОМЕР_2 на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . 10 вересня 1968 року рішенням виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящихся № 1494 було перейменовано АДРЕСА_1 . Відповідач з 1999 року періодично проживала в спірній квартирі. 10 липня 2018 року прийшовши до спірної квартири відповідач не змогла потрапити до неї, оскільки двері були заблоковані металевою решіткою та опломбовані стрічкою паперу з печаткою ОСББ «Воскресенський -7». 26 липня 2018 року на адресу відповідача надійшов лист, відповідно до якого відповідача повідомлено, що спірна квартира є власністю територіальної громади, в особі Київської міської ради та запропоновано до 25 липня 2018 року звільнити житлову площу. Вважає, що вона не могла самовільно зайняти спірне житлове приміщення, оскільки є донькою ОСОБА_5 та періодично з ним проживала, а тому має право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 цього Кодексу осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Виходячи з вимог ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 - батько відповідача. 10 липня 2018 року, прийшовши до спірної квартири, відповідач не змогла потрапити до неї, оскільки двері були заблоковані металевою решіткою та опломбовані стрічкою паперу з печаткою ОСББ «Воскресенський -7». 26 липня 2018 року на адресу відповідача надійшов лист, відповідно до якого відповідача повідомлено, що спірна квартира є власністю територіальної громади в особі Київської міської ради та запропоновано до 25 липня 2018 року звільнити житлову площу.

Відповідач, не будучи зареєстрованю у передбаченому законом порядку та, не маючи ордеру на житлове приміщення , самовільно зайняла спірну квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідач заперечувала проти виселення її з квартири АДРЕСА_1 та звернулася до суду із зустрічним позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» а участю третьої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням.

Відповідач за зустрічними позовними вимогами просить визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1 .

На підтвердження зустрічних позовних вимог відповідач надала суду заяву від 14 серпня 2018 року про визнання її наймачем квартири АДРЕСА_1 (а.с. 69, том 1), лист Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 30 липня 2018 року, відповідно до якого відповідача повідомлено, що спірна квартира є власністю територіальної громади в особі Київської міської ради та запропоновано до 25 липня 2018 року звільнити житлову площу (а.с. 70, том 1), лист Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 18 липня 2018 року, відповідно до якого відповідача повідомлено, що спірна квартира є власністю територіальної громади, в особі Київської міської ради та запропоновано до 25 липня 2018 року звільнити житлову площу (а.с. 70, том 1), довідку Житлово-експлуатаційної дільниці № 1006 від 05 вересня 1990 року, відповідно до якої в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_5 (а.с. 81, том 1), довідку Житлово-експлуатаційної дільниці № 1006 від 18 березня 1987 року, відповідно до якої в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 (а.с. 82, том 1), свідоцтво про шлюб, відповідно до якого ОСОБА_17 внаслідок реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_18 » (а.с. 87, том 1), копію поштових листів (а.с. 147-151, том 1), копію квитанцій про оплату вартості наданих житлово-комунальних послуг в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 198-215, том 1).

В судовому засіданні відповідач підтвердила, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі чоловіком відповідача було придбано квартиру у АДРЕСА_6 , в якій відповідач зареєстрована до теперішнього часу.

Відповідно до частин першої, другої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі статтею 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Однак відповідачем на надано належних та допустимих доказів, що вона вселилася у спірне житлове приміщенні з дотриманням встановленого порядку при її вселенні, зокрема, матеріали справи не містять доказів, що була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, за життя наймодавця вона не була прописана в даному жилому приміщенні, це приміщення не було її постійним місцем проживання.

Отже, відповідач проживає у спірній квартирі за відсутності спеціального ордеру на вселення, тобто без достатніх правових підстав та з порушенням встановленого порядку. Придбання під час перебування у зареєстрованому шлюбі чоловіком квартири створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Відповідач на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов не перебуває.

З огляду на викладене, позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 за участю третьої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про виселення підлягають задоволенню повністю: виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з житлового приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» за участю третьої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням слід відмовити.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір майнового характеру на користь позивача в сумі 1762,00 грн.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 58, 61, 64, 65, ч. 1 ст. 109, 116 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 за участю третьої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про виселення задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з житлового приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» за участю третьої особи Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 , на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», , юридична адреса: вул. Челябінська, 9-г, м. Київ, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят два) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2020 року.

Суддя Н.Є.Арапіна