Справа № 761/8857/20
Провадження № 2/761/5115/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

10 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», згідно з яким просить суд: визнати виконавчий напис від 15.04.2016 р., вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за № 3043, про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 115 931,27 доларів США, що в гривневому еквіваленті 2 999 999,50 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.04.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 115 931,27 доларів США, що в гривневому еквіваленті 2 999 999,50 грн. Разом з тим, позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, а саме: не перевірив безспірність вимог банку, оскільки позивач не визнавав розмірі заборгованості.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», позивач звернуся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 09.04.2020 року було відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив та відзиву не подав.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, відзив не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 15.04.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3043, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 115 931,27 доларів США, що в гривневому еквіваленті 2 999 999,50 грн.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Як передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При цьому, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно п.3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (надалі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (п. 3.5. Порядку).

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав стягувача шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року по справі №6-158цс15.

Як вбачається з матеріалів справи, для одержання виконавчого напису вчиненого15.04.2016 р., зареєстрованого за № 3043,відповідач надав приватному нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі, й копію вимоги про усунення порушень з відповідними доказами про її отримання позивачем.

Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність поданих нотаріусу документів вимогам законодавства, суду надано не було.

При цьому, посилання позивача на те, що здійснений відповідачем розрахунок боргу не може вважитися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника, суд оцінює критично, адже поданий відповідачем розрахунок заборгованості, який ніким не спростований, також може слугувати доказом безспірної заборгованості.

Крім того, суд не бере доводи позивача стосовно незаконності нарахування і зазначення у виконавчому написі заборгованості, пені та штрафу в доларах США, оскільки нормами статей 524 - 533 Цивільного Кодексу України допускають грошове зобов`язання в іноземній валюті, при цьому така сума визначається в гривнях за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що і зазначено у виконавчому написі від 15.04.2016 р., зареєстрованого за № 3043.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено відповідно до вимог закону, та в межах повноважень нотаріуса, доказів на спростування такого висновку стороною позивача надано не було, а тому позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 15.04.2016 р., зареєстрований в реєстрі за № 3043, не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: