Справа № 2-139/08
Провадження № 2-зз/211/7/20
У Х В А Л А

іменем України

28 вересня 2020 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:головуючого судді Ткаченко С.В., при секретарі Польчик Л.В., у відсутність сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна, -

встановив:

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2007 року по справі № 2з-20/2007 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору позики, стягнення суми боргу та збитків за договором позики, заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на належне ОСОБА_3 наступне майно: нежиле приміщення по АДРЕСА_1 , з якого ОСОБА_1 просить зняти арешт в зв`язку з тим, що право власності на це майно зареєстровано за ним . Арешт майна має відношення до колишнього власника ОСОБА_3 , тому з метою захисту своїх прав як власника житлового приміщення, на підставі статті 158 ЦПК України просить зняти арешт із зазначеного майна.

В судове засідання сторони не з`явилися, однак їх неявка не є перешкодою для розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

За положеннями частини першої статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник не був учасником справи № 2-139/08 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору позики, стягнення суми боргу та збитків за договором позики.

Згідно абзаців 1,2 пункту 1 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Із абзацу 4 пункту 9 вказаної Постанови вбачається, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи, що з матеріалів справи № 2-139/08 не вбачається, що заявник ОСОБА_1 при винесенні ухвали про накладення арешту був учасником справи, відповідно до ч 1 ст. 158 ЦПК України суд не може за його клопотанням скасувати заходи забезпечення позову в порядку ч. 1 ст. 158 ЦПК України.

За таких обставин заявнику слід звернутися до суду з відповідними вимогами в порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158 ЦПК України, суд ,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: С. В. Ткаченко