гСправа № 358/256/20 Провадження № 2-з/358/2/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

11 березня 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю секретаря судового засідання Зеленько О.Д.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орізон» про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Богуславського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орізон» про стягнення заборгованості, в якій позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Орізон» на його (позивача) користь заборгованість за договором позики, яка складає грошову суму у розмірі 6 125 000 гривень, що складається з основного боргу 4 900 000 гривень та 25% штрафу у сумі 1 225 000 гривень.

10 березня 2020 року до Богуславського районного суду Київської області від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій позивач просить в порядку забезпечення позову накласти арешт наступне нерухоме майно:

- нежилі приміщення з №1 по №15 (групи приміщень №11), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 165,40 кв.м.;

-квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 92,5 кв.м., житловою площею 59,2 кв.м., оскільки невжиття вказаних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, так як відповідач дізнавшись про поданий позов уже вчиняє дії з переоформлення свого майна на третіх осіб.

Позивач також зазначає, що він на даний час не має можливості забезпечити зустрічне забезпечення одночасно з забезпеченням позову згідно з ст. 154 ЦПК України (внести на депозитний рахунок суду грошові кошти, пред`явити поручителів та ін.).

Разом з тим зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

За вказаних обставин позивач вважає, що у суду відсутній такий обов`язок застосовувати зустрічне забезпечення в даному випадку, оскільки ним надається суду доказ його зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання на території України та доказ його зареєстрованого майна, що знаходиться на території України, а саме витяг з реєстру територіальної громади міста Києва та витяг з Державного реєстру речових прав на належне йому нерухоме майно.

Позивач також вказує на те, що ним була замовлена незалежна експертна оцінка майна відповідача для визначення співмірності заявлених позовних вимог та заходів забезпечення позову, з якої вбачається, що загальна вартість нерухомого майна коштує набагато менше ніж ціна самого позову.

Вирішуючи заяву позивача суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним і з видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до 3 ст.150 зазначеного Кодексу у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 poкy №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також згідно з вказаною Постановою, забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Особи, які беруть участь у справі в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. Заявник звертаючись з клопотанням про забезпечення позову також повинен зазначити відомості щодо наявності, найменування, місцезнаходження рухомого та нерухомого майна у відповідного учасника процесу, до якого заходи забезпечення позову будуть застосовані, а також доказів вартості такого майна.

Вивчивши матеріали цивільного позову та мотиви забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову та заявлений позивачем захід забезпечення позову у виді накладення арешту на майно, є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача.

Із копії договору купівлі-продажу від 26.12.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8106 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башлай Д.І. та копії ВІДОМОСТІ З ДЕРЖАВНОГО РЕЄСТРУ РЕЧОВИХ ПРАВ НА НЕРУХОМЕ МАЙНО №107619558, вбачається що ТОВ «Орізон» є власником квартири АДРЕСА_2 .

Із копії договору купівлі-продажу від 14.02.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-429 16-тою Київською державною нотаріальною конторою та копії ВІДОМОСТІ З ДЕРЖАВНОГО РЕЄСТРУ РЕЧОВИХ ПРАВ НА НЕРУХОМЕ МАЙНО №107619558, вбачається що ТОВ «Орізон» є власником нежилих приміщень з №1 по №15 (групи приміщень № НОМЕР_1 ), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ).

Згідно висновку про вартість майна від 28.02.2020 проведеного ТОВ «Приватна експертна служба», ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 становить 1 470 000,00 грн.

Згідно висновку про вартість майна від 28.02.2020 проведеного ТОВ «Приватна експертна служба», ринкова вартість нежилих приміщень з №1 по №15 (групи приміщень №11), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ) становить 1 960 000,00 грн.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі у разі задоволення позову, суд вважає за необхідне накласти арешт на майно, що належить відповідачу ТОВ «Орізон» на праві приватної власності, а саме:

-нежилі приміщення з №1 по №15 (групи приміщень №11), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ), загальною площею 165,40 кв.м.;

- квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 92,5 кв.м., житловою площею 59,2 кв.м.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149 - 153, 157 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить відповідачу ТОВ «Орізон», а саме:

-нежилі приміщення з №1 по №15 (групи приміщень № НОМЕР_1 ), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 165,40 кв.м.;

- квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 92,5 кв.м., житловою площею 59,2 кв.м.

Дані про стягувача:

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .

Дані про боржника:

ТОВ «Орізон», , адреса: інд. 02068, м. Київ, вул. Ахматової Анни, буд. № 13 в.

Копію ухвали для виконання направити до Богуславського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Після виконання ухвали направити її копію відповідачу.

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову виконувати негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Богуславський районний суд Київської області. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов