Справа № 275/1444/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Лівочки Л.І.,

при секретарі - Дубчак Н.В.,Марієвській Н.А.,

за участю: позивача (відповідача за зустрічною позовною заявою) - ОСОБА_1 та її

представника- ОСОБА_2 ,

відповідача (позивача за зустрічною позовною заявою) ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4 ,

представників третіх осіб- Олексюк О.О.,а Мусієнко А.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області цивільну справу №275/1444/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Брусилівська селищна рада Брусилівського району Житомирської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Брусилівська селищна рада Брусилівського району Житомирськї області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обгрунтувала тим, що з 2011 року вона проживала без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_3 в будинку з його батьками. Під час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6 . В 2014 році вони розійшлися, син залишився проживати з нею . В 2015 році вона вийшла заміж за ОСОБА_7 та переїхала з сином проживати до нього в с. Соловіївку Брусилівського району Житомирської області. Там син ходив в дитячий садочок, а потім до школи. Вона без участі відповідача сама утримувала сина та займалась його вихованням. Влітку 2019 році відповідач забрав сина на літні канікули та з того часу його назад не повертає. На її звернення повернути сина, відповідач та його батьки не реагують. Вона має бажання та можливість утримувати, виховувати свого сина. В цьому їй допомогає її теперешній чоловік, який не заперечує проти її бажання.

На обліку у нарколога та психіатра вона не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання, до сина добре відноситься, тому вважає, що проживати йому з нею буде для нього краще.

Відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині , оскільки він не є інвалідом, має працездатний вік, має роботу, іншої сім"ї він не має.

Просила визначити місця проживання її малолітнього сина- ОСОБА_6 , 2012 р.н., з нею за місцем її постійного проживання по АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , 2012 р.н., у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття.

Відповідач ОСОБА_3 05.02. 2020 року до суду подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком.

В обгрунтування позову вказав, що він проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6 . З 2014 року він припинив стосунки з ОСОБА_1 , син залишився проживати з матір`ю. ОСОБА_1 у 2015 році вийшла заміж та переїхала разом з сином проживати в село Соловіївку Брусилівського району Житомирської області. Він з 2014 року приймає участь в утриманні дитини, як в грошовій формі, так і у натуральній. Влітку 2019 року він забрав сина на літні канікули, проти чого не заперечувала ОСОБА_1 . Коли син знаходився у нього на літніх канікулах, то він звернув увагу не те, що дитина всіляко відмовляється їхати до матері, пояснює це тим, що його там цькує вітчим, інші діти, що проживають разом з ними, забирають іграшки та одяг, які висилає йому батько, а тому категорично заперечував їхати до матері. Пригнічений стан сина змусив його звернутись до дитячого психолога, який встановив, що у дитини є прояви тривожності, занепокоєності, агресивності, що пов`язані з негативним ставленням до матері і сильною емоційною прив`язаністю до батька.

На даний час син проживає разом з ним в квартирі АДРЕСА_2 . Син має окрему кімнату, де є необхідна кількість меблів, забезпечений одягом та іграшками та відвідує загальноосвітню школу №7.

Він працює, характеризується позитивно за місцем проживання, має постійний заробіток, є учасником бойових дій, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Просив визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_6 , 2012 р.н., разом з ним, враховуючи дані факти, з метою захисту інтересів сина, його психологічного та фізіологічного стану, для попередження ситуацій маніпулювання дитиною. Не заперечує щодо спілкування матері з сином, але має намір забезпечити гармонійне виховання дитини та завадити їй наносити дитині психологічні травми, використовувати та маніпулювати дитиною.

ОСОБА_1 18.05.2020 року подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними та необгрунтованими.

До зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 додав довідку Кролевецької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №7, в якій зазначено, що вона не беру участі у вихованні та житті свого сина, оскільки у навчальному закладі сина не з`являлася і ним не цікавилася. Таке твердження є необгрунтованим і прийняте без врахування того , що вона проживає у віддаленому населеному пункті іншої області, при цьому має ще одну малолітню дитину, а тому не з`являлась до даного навчального закладу з об`єктивних причин. Натомість, коли її син ОСОБА_6 проживав разом з нею, то вона постійно займалася його вихованням, відводила і забирала його із садочка, цікавилася його успіхами, відвідувала батьківські збори та приймала активну участь у всіх сферах життя Соловіївського дошкільного навчального закладу «Дзвіночок», де навчався син.

Крім того, до зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 додав довідку виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області про місце його проживання, відповідно до якої він проживає в АДРЕСА_3 і за даною адресою ще зареєстровані ОСОБА_9 - це його мати, та ОСОБА_10 - це його сестра.

Також відповідно до акта обстеження умов проживання, який також був поданий із зустрічною позивною заявою, за вищевказаною адресою проживають ОСОБА_11 - співмешканка ОСОБА_3 та її син ОСОБА_12 .

Тобто, у вказаній квартирі проживає п`ять осіб без врахування її сина, а тому твердження, що викладені у вказаному акті, про те, що син має там окрему кімнату є малоймовірним.

До того ж, їй відомо, що її син фактично проживає із своєю бабусею ОСОБА_9 за вказаною адресою, а ОСОБА_3 проживає окремо разом із співмешканкою та її дитиною в будинку АДРЕСА_4 , що належав його покійній бабі.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 вказує, що він позитивно характеризується за місцем проживання, має постійний заробіток, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, однак будь-яких документів, які б підтвердили викладені факти він до заяви не долучив. Також він до заяви не долучив і документів, які б підтвердили який стан здоров`я у інших осіб, що з ним проживають, чи перебувають вони на обліку у лікаря нарколога та психіатра, чи притягувалися вони до кримінальної та адміністративної відповідальності, як вони характеризуються і яке їхнє відношення до того, що її син ОСОБА_6 буде з ними разом проживати в одній квартирі.

Вона має можливість та бажання утримувати та виховувати свого сина. Також у цьому їй допомагає її теперішній чоловік, який не заперечує проти її бажання. Вважає, що проживання з нею сина найкраще забезпечить його інтереси.

В суді позивач (відповідач за зустрічною позовною заявою) ОСОБА_1 , та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та у відзиві на зустрічну позовну заяву. Просили позов задовольнити та визначити місце проживання малолітньої дитини з матір`ю та стягнути з ОСОБА_3 аліменти, в задоволенні зустрічної позовної заяви просили відмовити.

В суді відповідач ( позивач за зустрічною позовною заявою) ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, вимоги зустрічного позову підтримали.

ОСОБА_3 в суді пояснив, що ОСОБА_1 не інтересується життям сина, матеріальної допомоги не надає. З моменту коли він забрав сина на канікули і до теперішнього часу вона телефонувала один раз - в вересні 2019 року. Після цього вона не телефонувала і життям сина не цікавилась. Він проживає зі своєю матір"ю та сином в квартирі по АДРЕСА_5 . Він повністю матеріально забезпечує сина, піклується про його здоров"я, про духовний та фізичний розвиток, син відвідує школу, син став спокійним. Син відмовляється їхати до матері, він має гарні стосунки з сином, користується у нього авторитетом.

Представник третьої особи - Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської обласмті, як орган опіки та піклування, - ОСОБА_13 , діюча за дорученням, в суді позовні вимоги ОСОБА_1 не підтримала та показала, що з серпня 2019 року малолітня дитина - ОСОБА_6 ,2012 р.н., проживає разом з батьком ОСОБА_3 в м. Кролевець Сумської області. До цього часу дитина проживала в сім"ї матері ОСОБА_1 в с. Соловіївкі Брусилівського району Житомирської області. На час поки ОСОБА_6 проживав в сім"ї матері ОСОБА_1 , до служби у справах дітей часто в усному вигляді надходили повідомлення від працівників дошкільного нвчального закладу " Дзвіночок" про те,що дитина часто приходить у садочок у синцях та під час відвідування сім"ї матері працівниками дошкільного закладу було виявлено незадовільні матеріально- побутові умови проживання. Були випадки коли мати в стані алкогольного сп"яніння приходила до дошкільного закладу. 28.01.2020 року працівниками служби у справах дітей Брусилівської селищної ради здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання сім"ї матері ОСОБА_1 , до складу якої крім неї входить її чоловік та малолітня дитина,2015 р.н., та виявлено, що сім"я проживає у маленькій кімнаті приблизно 8 кв.м., яка потребує ремонту, в будинку брудно, речі розкидані, на кухні брудний посуд, пічне опалення потребує ремонту. Прибудинкова територія знаходиться в занедбаному стані, на подвір"ї дуже багато сміття. ОСОБА_1 не працює та не перебуває на обліку в центр зайнятості. Після того, як працівниками служби у справах дітей Кролевецької райдержадміністрації було здійснено обстеження умов проживання сім"ї батька дитини та виявлено, що дитина проживає разом з батьком та бабусею, умови для проживання гарні, між членами родини встановлені добрі відносини, дитина навчається в школі, де з нею додатково працюють фахівці для кращого засвоєння програмового матеріалу, дитина відвідує корекційні логопедичні заняття, батько та бабуся піклуються про її здоров"я, моральний та психічний стан,то орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради з метою захисту прав та інтересів дитини, вважає, що дитині краще проживати разом з батьком.

Представник третьої особи- служби у справах дітей Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області Мусієнко А.В., в суді показала, що вона в складі комісії обстежувала умови проживання сім"ї ОСОБА_3 . Було встановлено, що дитина ОСОБА_14 , 2012р.н., проживає разом з батьком та бабусею в 3-х кімнатній квартирі, яка в задовільному стані. Дитина має окрему кімнату, матеріально забезпечена. Батько та бабуся люблять дитину, піклуються про неї, дитина відвідує школу. Батько та бабуся піклуються про те, щоб дитина розвивалася нормально, піклуються про здоров"я дитини, так як дитина мала проблеми зі здоров"ям, погано засвоювала шкільний матеріал, була психологічно пригнічена. За весь час перебування дитини у батька, мати не відвідувала дитину та з дитиною не спілкувалася. Вона декілька разів відвідувала сім"ю і вважає, що з метою захисту прав та інтересів дитини, краще якбидитина залишилася проживати з батьком.

В суді свідок ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_3 є її сином. В 2011 році син без реєстрації шлюбу проживав з ОСОБА_1 . У них народився в 2012 році син ОСОБА_6 . До 2014 року вони проживали разом у м. Кролівець Сумської області. В січні 2015 року ОСОБА_1 вийшла заміж і переїхала до чоловіка до Брусилівського району Житомирської області. Дитину забрала з собою. Батько дитини та вона постійно надсилали ОСОБА_1 гроші, одяг та іграшки для дитини. В серпні 2019 року ОСОБА_3 , з дозволу ОСОБА_1 ,забрав дитину на канікули, у дитини були проблеми з очима, вдитина потребувала занять з логопедом. Коли настав час повертатися до матері, то дитина всіляко відмовлялася їхати до матері, а потім розповіла, що вітчим цькує її, в неї забирають іграшки, що їй погано у матері. Батько дитини влаштував дитину до школи, з дитиною працює психолог, логопед. Дитині було призначено лікування. Фізичний, психологічний стан дитини покращився, дитина стала краще навчатися. Батько піклується про дитину. Мати дитини не цікавиться життям дитини, не телефонує та не приїздить, з днем народження дитину не привітала. Раніше в 2014 році мати дитини залишала малолітнього ОСОБА_6 у них в м. Кролівець на тривалий час. Вважала, що дитині краще проживати з батьком. В квартирі проживає вона, іі син та онук. У сина іншої сім"ї немає, він працює та запезпечує дитину.

Суд, вислухавши позивача (відповідача за зустрічною позовною заявою), представника позивача, відповідача ( позивача за зустрічною позовною заявою), представника відповідача, представників третіх осіб, свідка, дослідивши та оцінивши надані докази , приходить до наступного висновку

Встановлено, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_15 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб.

З моменту народження і до 2014 року дитина проживала разом з батьками в родині ОСОБА_3 у м. Кролівець Сумської області.

В 2015 році ОСОБА_6 , 2012 р.н., разом з матір"ю переїхав проживати до Брусилівського району Житомирської області.

Відповідно до довідки Брусилівської селищної ради від 27.09.2019 року ОСОБА_1 , 1991 р.н., проживає по АДРЕСА_1 , разом з нею проживає чоловік- ОСОБА_7 ,1987 р.н., син- ОСОБА_16 , 2015 р.н., син- ОСОБА_6 ,2012 р.н.

Судом встановлено, що в серпні 2019 року ОСОБА_3 , за згодою ОСОБА_1 , забрав сина ОСОБА_6 , 2012 р.н., на літні канікули з до себе в м. Кролевець Сумської області, та після цього дитина залишилася проживати з батьком.

Судом встановлено, що за місцем проживання як мати- ОСОБА_1 так і батько- ОСОБА_3 характеризуються задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра вони не перебувають.

Встановлено, що ОСОБА_1 не працює та не перебуває на обліку в центрі зайнятості; ОСОБА_3 працює в Кролевецькому ДАП " Кролевецький агролісгосп" та має постійний дохід.

Як пояснила в суді ОСОБА_1 були випадки коли вона, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, приходила за сином до дитячого садочку, але то були поодинокі випадки, на теперішній час вона виправилася, спиртним не зловживає.

Відповідно до характиристики вихованця Соловіївського дошкільного навчального закладу «Дзвіночок» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він відвідував заклад з 01.09.2016 року по 2019 рік. Характеризується позитивно,доброзичливий,відкритий, але інколи проявляє агресію до дорослих. Мама дитини цікавилась успіхами дитини, відвідувала батьківські збори та приймала активну участь у всіх сферах життя ДНЗ .

З акту обстеження умов проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведеного 23 серпня 2019 року працівниками служби у справах дітей Кролевецької райдержадміністрації Сумської області, слідує , що умови проживання дитини у батька, що проживає по АДРЕСА_3 є належними. Сім"я проживає в трикімнатній квартирі, для виховання та розвитку дитини створені умови - дитина має окрему кімнату, в якій є необхідна кількість меблів, дитина забезпечена одягом та іграшками, має достатню кількість харчування, тато оформляє сина до Кролевецької ЗОШ №7 .

Відповідно до висновку Інклюзивно-ресурсного центру Кролевецької міської ради Сумської області про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини № 81 від 19 серпня 2019 року, дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має порушення емоційно-вольової сфери у вигляді гіперактивності, підвищеної тривожності і агресивності, пов"язаної із негативним ставленням до матері і сильною емоційною прив"язаністю до батька.

Судом встановлено, що з 01 вересня 2019 року ОСОБА_6 , 2012 р.н., навчається в Кролевецькій ЗОШ 1-11 ступенів № 7 Сумської області. Як слідує з довідки т.в.о. директора вказаної школи від 23 грудня 2019 року за період навчання ОСОБА_6 , 2012 р.н., в закладі з 01.09.2019 року по 23.12.2019 року мати дитини у навчальному закладі не з`являлася, дитиною не цікавилася, не бере участі у вихованні та житті сина .

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України " Про охорону дитинства " наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов"язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов"язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Із системного тлумачення статей 3,9,18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України " Про охорону дитинства" слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов"язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини ( ст.155 СК України).

Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов"язок виховувати дитину в атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім"ї, свого народу та Батьківщини.

За змістом статтей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої ст. 161 СК України свідчить, що до інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною ( як виконують батьки свої батьківські обов"язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Брусилівської селищної ради про визначення місця проживанняі малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , затвердженого рішенням виконкому Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області № 1150 від 05.02.2020 року, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком - ОСОБА_3 ,1987 р.н., який проживає за адресою : АДРЕСА_3 .

Аналізуючи надані суду докази, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, враховуючи матеріально-побутові умови для проживання, що створені батьком, що малолітня дитина тривалий час проживає разом із батьком і її прихильність до батька, яка на думку суду є більшою ніж до матері, з метою забезпечення прав та інтересів дитини, суд приходить висновку, що місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , 2012 р.н., має бути визначено із батьком.

На підставі ст. ст. 19,141, 150, 155, 160-161 СК України, ст. 11 ЗУ " Про охорону дитинства" та керуючись ст. ст. 12-13,76-81,259,263-265,352,354 ЦПК України , суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Брусилівська селищна рада Брусилівського району Житомирської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів- відмовити

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком - задовольнити

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_3 .

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду безпосередньо або через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення, яке складено 14.09.2020 року.

Суддя Л. І. Лівочка