Єдиний унікальний номер справи 235/500/20
Номер провадження 2/235/611/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А.С.,

за участю секретаря судового засідання: Фоміної Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимогу визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з позивачем ОСОБА_1 , як батьком дитини за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 11 листопада 2013 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подружжя має неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З серпні 2014 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, за спільною домовленістю, досягнутою з огляду малолітнього віку дитини, - син ОСОБА_4 , 2013 року залишився проживати з матір`ю ОСОБА_2 . В свою чергу ОСОБА_1 свідомо виконував свої батьківські обов`язки матеріально утримував сина (щомісячно добровільно сплачував аліменти), приймав активну участь у вихованні сина (спілкувався, забирав до себе додому, мали спільні поїздки на море). Приблизно наприкінці 2018 року ОСОБА_2 почала нехтувати своїми обов`язками щодо піклування про дитину, її спосіб життя жодним чином не може вказувати про прикладання зусиль про забезпечення повноцінного духовного і фізичного розвитку сина. Позивач відмічає, що досить часто відповідач знаходиться напідпитку та навіть дозволяє собі бути відсутньою за місцем проживання, залишаючи дитину своїй матері ОСОБА_5 . За таких обставин ОСОБА_1 , обговоривши з ОСОБА_2 питання подальшого місця проживання ОСОБА_4 , 2013 року народження, - в ІНФОРМАЦІЯ_2 2019 року забрав сина, та з вказаного часу дитина проживає з позивачем. Позивач організовує своє життя таким чином, щоб для планового та гармонійного розвитку сина мали місце всі необхідні чинники. В свою чергу відповідач ОСОБА_2 фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, з дитиною спілкується дуже рідко, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про здоров`я та виховання сина. За таких обставин, ОСОБА_1 , в порядку ст. 160 СК України, позивається до суду з позовом про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з ним, як батьком.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просить ухвалити рішення на підставі наданих ним доказів.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася, надала, в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України заяву про визнання позовної заяви, відсутності заперечень проти розірвання шлюбу та розгляд справи за її відсутності, що узгоджується з ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Третьою особою Орган опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області на адресу суду надіслано заяву про розгляд справи в відсутність представника служби у справах дітей, при цьому надано висновок про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2013 року народження, складений в порядку ч. 5 ст. 19 СК України.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Шевченко м. Красноармійська Донецької області, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (відомості підтверджено копією паспорта а.с. 6).

11 листопада 2013 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб а.с. 7).

Сторони по справі є батьками малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження а.с. 8).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.03.2020 року по справі № 235/500/20 (НП 2/235/611/20) шлюб між сторонами розірвано (а.с. 36-37).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що шлюбні відносини сторін фактично припинено в серпні 2014 року; малолітній син ОСОБА_4 , 2013 року народження залишився проживати з матір`ю ОСОБА_2 , та починаючи з серпня 2019 року дитина проживає з батьком ОСОБА_1 . Сумніву щодо достовірності цих обставин суд не має відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, положенням якої передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню (заперечень по суті змісту позовної заяви відповідачем не надано).

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому порядку ОСОБА_1 порушено питання визначення місця проживання сина ОСОБА_3 , 2013 разом з ним як батьком.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Судом надано оцінку поданих ОСОБА_1 доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права.

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Так, судом встановлено, що батьки малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкають окремо, дитина проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно довідки Шевченківської селищної ради м. Покровська Донецької області № 1257 від 01.11.2019 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним на протязі останнього року проживає син ОСОБА_7 , 2013 року народження, дитина відвідує загальноосвітню школу № 33 (1 клас); матір в житті та виховання дитини участі не приймає (а.с. 14).

Згідно довідки № 84 від 29.10.2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 1 класі Шевченківської загальноосвітньої школи І ІІІ ступенів № 33 Покровської міської ради Донецької області (а.с. 16).

Згідно довідки Шевченківської загальноосвітньої школи І ІІІ ступенів № 33 Покровської міської ради № 85 від 29.10.2019 року матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається в 1 класі, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником з питань навчання та виховання дитини (а.с. 17).

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року) держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Європейський суд з прав людини визначив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини (рішення у справі "М.С. проти України" 01.07.2017 р.). При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Суд, враховуючи вищевказане, в судовому засіданні достовірно встановив, що комфортне проживання та належне виховання малолітнього ОСОБА_3 , 2013 року народження буде забезпечено у разі проживання дитини разом із батьком ОСОБА_1 . Так, позивач ОСОБА_1 працевлаштований, перебуває в трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія», працює прохідником (а.с. 9), має стабільний дохід в середньомісячному розмірі 19245,20 гривень (а.с. 10), за місцем роботи, та за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 11-15), на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває (а.с. 12, 13).

Суд враховує сталі соціальні зв`язки, які склались у батька ОСОБА_1 з дитиною за місцем їх спільного проживання, недоцільність порушення стабільності повсякденного життя дитини. Згідно Акту, складеного 03.12.2019 року спеціалістами служби по справам дітей Покровської міської ради Донецької області за результатами проведеного обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що житло придатне для проживання, виховання та розвитку малолітньої дитини.

Вказані обставини справи свідчать про можливість позивача забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку про визначення місця проживання дитини № 08/26-2002 від 19.12.2019 року Орган опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 (а.с. 33-34). Мотивуванням такого висновку є, зокрема: - відповідно до Акту обстеження умов проживання від 03.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 створені умови для проживання, виконання та розвитку дитини; - батько малолітнього ОСОБА_4 , 2013 року народження працевлаштований, матеріально забезпечений, має стабільний щомісячний дохід (заробіток); - матір дитини ОСОБА_2 не працює, самостійного доходу не має; - відповідно до акту обстеження матеріальних умов проживання служби у справах дітей Покровської районної державної адміністрації Донецької області за адресою: АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 зі своєю матір`ю, діти відповідача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані за вказаною адресою, однак фактично не проживають; ОСОБА_2 має окреме житло за адресою: АДРЕСА_3 , яке не придатне до проживання, відключено від електроенергії за несплату, відсутнє вугілля та дрова; - ОСОБА_2 надала заяву про відсутність заперечень щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , 2013 року народження разом з батьком ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення розглядуваного позову, оскільки це відповідає інтересам дитини. Приймаючи такий висновок, суд акцентує увагу, що фактично спір про місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 між батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутній. Разом з тим, таке судове рішення буде гарантувати реалізації самостійного вирішення позивачем важливих питань щодо виховання дитини.

Суд, розглянувши справу, вирішивши питання, які відповідно до статті 264 ЦПК України підлягають врахуванню під час ухвалення рішення, - приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Разом з тим, питання про відшкодування понесених судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України позивачем не порушувалося.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 155, 157, 160, 161 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визнати місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимог про відшкодування судових витрат сторонами не заявлено.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення суду 12.03.2020 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відомості в матеріалах справи відсутні, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ;

- третя особа: Орган опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області, , адреса місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, пл. Шибанкова, 11

Суддя: