Справа № 212/8624/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2020 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Власенко М.В., з участю секретаря судового засідання Борух Ю.К., розглянувши за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
12 грудня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов до суду не подавав, у зв`язку з чим ухвалою суду від 11 березня 2020 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення).
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 15.04.2008 року ОСОБА_1 звернувся до ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" із Заявю анкетою б/н, згідно якої виявив бажання отримати кредитну карту з кредитним лімітом у розмірі 7000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць, що складає 30% на рік суму залишку заборгованості за кредитом. На підставі вказаної заяви банком відкрито кредитний рахунок 24.04.2008 року та надано кредитні кошти (а.с.13).
Як вбачається зі змісту заяви, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Пам`яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором.
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Позивач вважає, що зазначене рішення суду не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним договірних зобов`язань та не позбавляє позивача як кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, і які нараховані після винесення попереднього рішення суду.
Крім того, розрахунок відсотків проведений, виходячи із відсоткової ставки 42 % річних, що також суперечить умовам кредитного договору, викладеним у анкеті заяві від 15.04.2008 року, де сторони погодили відсоткову ставку на рівні 2,5 % на місяць, що дорівнює 30% річних. При цьому жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо підвищення відсоткової ставки чи погодження саме такого розміру відсотків, позивачем суду не надано.
Як вбачається зі змісту п 5.5. Умов та правил надання банківських послуг, за користування кредитом Банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік.
Проте позивачем не надано суду Тарифів банку, що були складовою кредитного договору станом на момент його підписання позивачем із інформацією про встановлену відсоткову ставку за кредитом, відмінну від погодженої сторонами у Анкеті-заяві.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З врахуванням вищевказаного, суд звертає увагу, що відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону і розірвання даного договору, він автоматично пролонгується на той же строк.
Відповідно до п.5.7 вказаних Умов, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частці у випадку невиконання власником своъх боргових зобов`язань за договором.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
На думку суду кінцевий строк виконання зобов`язання за кредитним договором від 24 квітня 2008 року було змінено банком шляхом пред`явлення дострокової вимоги до позичальника, а саме звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який був задоволений та рішенням суду від 04.02.2016 року стягнуто заборгованість за кредитом, а отже, строк дії договору змінився.
Відповідно, кредитор, звернувшись до суду із достроковою вимогою про повернення кредиту, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що після закінчення строку кредитування кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти, комісію та неустойку, проте, має право на отримання компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України, а отже відсутні правові підстави для задоволення позову.
Оскільки, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування сплаченого під час подачі судового збору.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81,263, 264, 265, 279, 280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд
В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2
Повне рішення складено і підписано без проголошення 11 березня 2020 року.
Суддя: М.Д. Власенко