РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/769/20

Справа № 510/713/20

23.12.2020 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Пройка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) /третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Одеська обласна дирекція/ про зняття арешту з майна, скасування в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт майна,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача /третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Одеська обласна дирекція/ про зняття арешту з майна, скасування в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою державного виконавця від 04 серпня 2011 року, виконавчий лист № 2-4778/11, реєстраційний номер обтяження 11465023 та від 04 жовтня 2012 року, виконавчий лист № 2-3232/11, реєстраційний номер обтяження 13077744, було накладено арешт на майно позивача. Підставою для накладення арешту була цивільна справа Малиновського районного суду міста Одеси № 1519/2-3232/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 24 травня 2018 року було закрито провадження у вищевказаній справі відповідно до пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, за відсутності предмету спору. Питання про скасування арешту по справі № 1519/2-3232/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості Малиновським районним судом міста Одеси не розглядалось.

Таким чином, за вищенаведеними обставинами позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, скасування в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт майна.

Позивач з`явився до судового засідання, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи до судового засідання також не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволено з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, за постановами державного виконавця від 04 серпня 2011 року, виконавчий лист № 2-4778/11, реєстраційний номер обтяження 11465023 та від 04 жовтня 2012 року, виконавчий лист № 2-3232/11, реєстраційний номер обтяження 13077744, було накладено арешт на майно позивача. Арешт був накладений під час розгляду цивільної справи Малиновським районним судом міста Одеси № 1519/2-3232/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 24 травня 2018 року було закрито провадження у вищевказаній справі відповідно до пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, за відсутності предмету спору. Питання про скасування арешту по справі № 1519/2-3232/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості Малиновським районним судом міста Одеси не розглядалось.

Відповідно до частини 4 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставамидля зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Перевірити матеріали виконавчого провадження та надати правову оцінку законності накладення арешту, у рамках якого арештовано майно неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено.

Наразі, існування арешту та заборони на відчуження майна порушує конституційні права позивача, його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно 3 4. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частина 1 ст. 321 ЦК України наголошує на те, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначено в Постанові ВСУ від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

На даний час арешт є перешкодою у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, існування обтяжень, які накладені на майно позивача перешкоджають у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відсутні будь-які підстави існування арешту майна, в т.ч. у зв`язку з відсутністю виконавчого провадження, знищення якого за терміном зберігання свідчить про те, що воно було закінчено, а тому накладений арешт підлягає скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на спірне майно створює перешкоди позивачу в реалізації його права власності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) /третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Одеська обласна дирекція/ про зняття арешту з майна, скасування в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт майна задовольнити.

Скасувати арешт накладений постановами державного виконавця Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04 серпня 2011 року у виконавчому провадженні з примусового виконання судового рішення, реєстраційний номер обтяження 11465023, та від 04 жовтня 2012 року, реєстраційний номер обтяження 13077744, накладений на все майно (невизначене майно) належне ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова