Справа № 450/2524/17 Провадження № 2/450/198/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Микита Т.В.

третіх осіб: ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Солонківської сільської ради, треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про визнання рішення та дій відповідачів про погодження проектів землеустрою, надання земельних ділянок, видачу Державних актів, внесення відомостей і проведення реєстрації спірних земельних ділянок з присвоєнням кадастрових номерів, а саме: :01:001:0565, :01:001:0481, :01:001:0806, :01:001:0817, :01:001:0822, :01:001:0815, :01:001:0811 , в межах земельної ділянки ДА 060378Б пл. 1,15 га протиправними, недійсними та незаконними, а відмову про передачу земельної ділянки ДА 060378Б у власність недійсною та незаконною, -

підстава позову (позиція позивача):

ухвалою Пустомитівської районної Ради від 11.05.1992 року позивачу в постійне користування для ведення фермерського господарства надано 4 га землі та винесено межі в натурі про що складено акт винесення меж в натурі про що видано ДА 060378 Б від 27.04.1993 р., зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею №550.

04.12.1998 року районна рада скасувала зазначену ухвалу по протесту прокурора. Ухвалою господарського суду Львівської області 17.09.2004 р. №3/168-13/302 за позовом прокурора до Пустомитівської районної ради про визнання ДА № 060378 Б недійсним та скасування державної реєстрації - провадження у справі припинено.

Конституційним судом України надано відповідь про прийняття рішення про скасування актів органів місцевого самоврядування від 16.04.2009 р. №7рп-2009, а 20.10.2011 р. Європейським судом з прав людини по заяві №29979/04 «Рисовський проти України» встановлено, що рішення районної ради №31 від 4.12.1998 року при скасуванні раніше прийнятої своєї ухвали від 11.05.1992 р. було порушено ст. 6 п. 1 ст. 13, ст. 1 Протоколу Першого Європейської Конвенції. Тому відповідачі зобов`язані були обов`язково першочергово перенести відомості земельної ділянки ДА 060378 Б з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру, зареєструвати земельну ділянку та присвоїти кадастровий номер автоматично та видати витяг з Державного земельного кадастру.

04.06.2014 року позивач звернувся до відповідачів з вимогою виконати рішення Європейського суду та видати наказ про передачу у власність для ведення фермерського господарства 8 га землі (4 га згідно наказу господарського суду та 4 га на підставі виданого ДА 060378 Б). Із наданих відповідей від 04.07.14 р. №27-13-05-5976/2-14 та від 09.09.2014 р. №01-14/05-3429 на його звернення від 28.07.14 р. стало відомо що відповідачі відмовились виконувати рішення Європейського суду в частині вжиття заходів індивідуального характеру та незаконно здійснено державну реєстрацію спірних земельних ділянок в межах земельної ділянки ДА 060378 Б.

Вважає, що погодження проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних, рішення сільської ради на підставі яких видані державні акти спірних земельних ділянок, самі державні акти на землю і державні реєстрації цих спірних земельних ділянок із наступними кадастровими номерами: :01:001:0565, :01:001:0481, :01:001:0806, :01:001:0817,:01:001:0822, :01:001:0815, :01:001:0811 є незаконні, суперечать рішенню Європейського суду.

Зазначає, що листом №01-14/05-3429 від 09.09.14 р. головне управління Держгеокадастру у Львівській області запропонувало позивачу погодитись на виправлення виявлених помилок в зв`язку з не перенесенням інформації про земельну ділянку ДА 060378 Б з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення межі земельної ділянки ДА 060378 Б пл. 4 в натурі, з земельною ділянкою призначеної для відведення під розширення землі фермерського господарства по наказу господарського суду №5/79 від 13.10.1994 р. пл. 4 га з чим і погодився позивач виготовши та запропонувавши заявою від 23.03.2017 року проект землеустрою встановлення і узгодження межі та на що відповідач безпідставно не відреагував, а в відзиві підтвердив, що підставами присвоєння спірних кадастрових номерів є повторно прийняті рішення Зубрянської сільської ради про передачу у приватну власність земельних ділянок, а саме: №620 від 16.01.09 р. ОСОБА_6 , №436 від 06.03.2008 р. ОСОБА_7 , №8 від 05.02.1998 р. ОСОБА_4 , №107 від 11.10.06 р. ОСОБА_5 , №260 від 06.07.05 р. ОСОБА_8 , №350 від 26.01.2006 р. ОСОБА_9 , №250 від 31.03.2008 р. ОСОБА_10 площею 1, 15 га.

Вважає, що рішення та дії відповідачів про погодження проектів землеустрою, надання земельних ділянок, видачу Державних актів, внесення відомостей і проведення реєстрації спірних земельних ділянок з присвоєнням кадастрових номерів в межах земельної ділянки ДА 060378 Б пл.. 1, 15 га протиправними, недійсними та незаконними, а відмову про передачу земельної ділянки ДА 060378 Б у власність, недійсною та незаконною.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Позиція відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області: представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, вважає такий безпідставним, про що скерував до суду відзив на позовну зяаву.

Позиція відповідача Солонківської сільської ради: представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, про що подав до суду відзив.

Позиція третьої особи ОСОБА_4 : представник третьої особи, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив.

Позиція третьої особи ОСОБА_5 : третя особа в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила.

Позиція третьої особи ОСОБА_11 : третя особа в судове засідання не з`явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності та заява про застосування строків позовної давності;

Позиція третіх осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 : треті особи в судове засідання 10.09.2020 року не з`явились, в попередніх судових засіданнях заперечили проти задоволення позовних вимог.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

22.09.2017 року ухвала про залишення позовної заяви без руху; 12.10.2017 року ухвала про відкриття провадження; 26.12.2017 року уточнена позовна заява; 28.02.2018 року клопотання про залишення позову без розгляду; 28.02.2018 року клопотання про ознайомлення з матеріалами справи; 02.03.2020 року позовна заява уточнена; 05.04.2018 року відзив на позовну заяву; 03.05.2018 року відзив на позовну заяву; 31.05.2018 року відповідь на відзив; 06.07.2018 року позовна заява уточнена; 09.10.2018 року пояснення відповідача; 10.12.2018 року позовна заява уточнена; 18.12.2018 року ухвала про витребування; 28.03.2019 року пояснення третьої особи; 28.03.2019 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 21.05.2019 року клопотання про уточнення позовних вимог; 21.05.2019 року ухвала про відмову у прийнятті уточненої позовної заяви.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Ухвалою Пустомитівської районної ради від 11.05.1992 року надано ОСОБА_1 в постійне користування для ведення фермерського господарства 4 га землі та винесено межі в натурі про що складено акт винесення меж та видано ДА 060378 Б від 27.04.1993 року зареєстрованого в книзі записів державних актів н аправо постійного користування землею №550.

4 грудня 1998 року районна рада скасувала зазначену ухвалу по протесту прокурора.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.12.2002 року у справі №3/18-38-16 за позовом Фермерського господарства «Рисовський» до Пустомитівської районної ради, третя особа Зубрянська сільська рада про визнання рішення недійсними, залишеного в силі Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.05.2003 року та Постановою Вищого господарського суду України від 14 січня 2004 року встановлено наступне.

Ухвалою Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області від 11 травня 1992 року «Про надання земельних угідь у постійне користування для ведення фермерських господарств» вирішено вилучити із землекористування ЗХВП «Львівське» 537 га та надано у постійне користування земельні ділянки для ведення фермерських господарств, зокрема згідно п.65 ОСОБА_1 надано 4 г а( а.с. 9-12 т.2. справи № 3/18-38-16). При цьому судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 ніколи не працював і не був членом ЗХВП «Львівське» та його попередника-радгоспу«Львівський» відсутній останній і у списку до рішення зборів уповноважених радгоспу від 16.06.1991р. про роздержавлення, у списках осіб до наказу ЗХВП «Львівське» від 30.11.1991р. - на підставі якого передано в користування земельні угіддя працівникам цього підприємства, а також у додатку №1 до рішення вказаної ради №35 від 28.01.1992р., яким було надано згоду на створення селянських(фермерських) господарств та виділено земельні ділянки працівникам та пенсіонерам згаданого підприємства (а.с. 58-77 т.2 справи № 3/18-38-16). На підставі зібраних матеріалів встановив суд і те, що позивач не звертався і безпосередньо із заявою до вказаної ради народних депутатів щодо надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства (а.с. 13 т.2 справи № 3/18-38-16).

На підставі вищезазначених обставин суд відмовив позивачу в задоволенні позову про визнання рішення Пустомитівської районної ради від 04.12.1998 р. недійсним. Таким чином, в зв`язку із виключенням вищезгаданого п.65 з Ухвали Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області від 11 травня 1992 року, у позивача зникла правова підстава для набуття в користування та в подальшому у власність згаданої земельної ділянки у розмірі 4 га.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що Рішенням Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року (Заява №29979/04) у справі «Рисовський проти України» вищезгадані судові рішення були змінені та відповідно виникло зобов`язання надати позивачу земельну ділянку.

Проте суд приходить до переконання, що вказані твердження не відповідають дійсності.

ЄСПЛ не розглядає справ по суті і не змінює судових рішень прийнятих національними судами. Для цього, в нашому випадку, станом на час винесення ЄСПЛ згаданого рішення, діяв порядок встановлений розділом ХІІ-2 ГПК України, згідно якого зокрема( ст.111-17 ГПК України) заява про перегляд судових рішень в зв`язку із встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом мала бути подана не пізніше одного місяця з дня, коли особі на користь якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, стало відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12 лютого 2013р. у справі № 3/18- 38/16 встановлено, що як вбачається з листа ЄСПЛ від 02.02.2012р. рішення ЄСПЛ від 20.10.2011р. набуло статусу остаточного 20.01.2012р.. Як вбачається з тексту заяви Фермерського господарства «Рисовський» поданої до суду, заявнику стало відомо про набуття рішенням статусу остаточного 26.02.2012р., а відтак строк подання заяви про перегляд Верховним судом України судових рішень у справі № 3/18-38-16 закінчився 27.03.2012р., а відповідну заяву було відправлено в суд касаційної інстанції лише 11.01.2013р., отже, заявником подано заяву з пропуском строку передбаченого частиною другої ст.111-17 ГПК України. Згаданою Ухвалою відмовлено ФГ «Рисовський» в поновленні строку для подання до ВСУ заяви про перегляд судових рішень у справі № 3/18-38-16, та залишено дану заяву без розгляду.

Відповідно до ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином з часу винесення Постанови Львівського апеляційного господарського суду від 15.05.2003р., Рішення Господарського суду Львівської обл. від 19.12.2002р. у справі № 3/18-38-16, набуло законної сили і правомірно застосовувалось Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області та Солонківською сільською радою у спірних правовідносинах.

Щодо вимог позивача щодо визнання рішень та дій відповідачів про погодження проектів землеустрою, внесення відомостей і проведення реєстрації та присвоєння кадастрових номерів спірним земельним ділянкам, суд вважає наступне.

Сокільницькою сільською радою прийнято рішення про затвердження проектів землеустрою абсолютно законно та в межах своїх повноважень, як органом місцевого самоврядування, щодо розпорядження спірними земельними ділянками.

Важливим у даній справі є встановлення моменту погодження Сокільницькою сільською радою проектів землеустрою тому, що сільська рада зробила це задовго до прийняття Остаточного Рішенням Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року (Заява №29979/04) у справі «Рисовський проти України».

Всі проекти землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок були правомірно погоджені, проведена державна реєстрація та присвоєні кадастрові номери спірним ділянкам на протязі декількох років до 2009 року включно.

Сільська рада діяла, керуючись нормами законодавства України, на підставі відповідних рішень прийнятих органом владних повноважень - Сокільницькою сільською радою, у компетенції якого було і залишається розпорядження земельними ділянками комунальної власності у межах населеного пункту для всіх потреб.

Згідно інформації наданої листом Відділу у Пустомитівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 22.03.2018 №384/412-18-0.29, земельні ділянки, які розташовані на території Зубрянської сільської ради з кадастровими номерами:

:01:001:0565 зареєстрована 30.03.2009 року на підставі технічної документації із землеустрою про виконанні роботи по видачі державного акта на землю, яка належить ОСОБА_6 , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1614 га . Розробником даної документації із землеустрою є ПП «Укрземпроект», яка виготовлена у 2009 році.

Первинним актом, який посвідчував право власності на земельну ділянку є державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №554065 від 30 березня 2009 року, виданий на підставі рішення сільської ради від 16.01.2009 21 сесії V скликання № 620.

:01:001:0481 зареєстрована 02.12.2008 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо переоформлення Державного акта на праві власності на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_11 , цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1734 га. Розробником даної документації із землеустрою є ПП «РІК», яка виготовлена у 2008 році.

Первинним актом, який посвідчував право власності на земельну ділянку є державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №555164 від 02 грудня 2008 року, виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2008 21 серії ВМА №51.

:01:001:0806 зареєстрована 18.02.2014 році на підставі проекту землеустрою по зміні цільового призначення земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4 , цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1647 га. Розробником даної документації із землеустрою є ПП «РІК», яка виготовлена у 2013 році.

Первинним актом, який посвідчував право власності на земельну ділянку є державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №18859 від 30 серпня 1999 року, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Зубрянської сільської ради народних депутатів від 05.02.1998 року № 8. Рішенням Зубрянської сільської ради Пустомитівського району від 19 лютого 2014 року №778 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

:01:001:0817 зареєстрована 10.04.2014 році на підставі проекту землеустрою по зміні цільового призначення земельної ділянки, яка належить ОСОБА_5 , цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1537 га. Розробником даної документації із землеустрою є ПП «РІК», яка виготовлена у 2013 році.

Первинним актом, який посвідчував право власності на земельну ділянку є державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №523319 від 13 лютого 2007 року, виданий на підставі рішення Зубрянської сільської від 11.10.2006 року IV сесії IV скликання №107. Рішенням Зубрянської сільської ради Пустомитівського району від 11 квітня 2014 року №825 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

:01:001:0822 зареєстрована 24.06.2014 році на підставі проекту землеустрою по зміні цільового призначення земельної ділянки, яка належить ОСОБА_8 , цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1579. Розробником даної документації із землеустрою є ПП «РІК», яка виготовлена у 2013 році.

Первинним актом, який посвідчував право власності на земельну ділянку є державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №730171 від 26 серпня 2005 року, виданий на підставі рішення Зубрянської сільської від 06.07.2005 року 23 сесії 4 скликання №260. Рішенням Зубрянської сільської ради Пустомитівського району від 28 липня 2014 року №825 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

:01:001:0815 зареєстрована 10.04.2014 році на підставі проекту землеустрою по зміні цільового призначення земельної ділянки, яка належить ОСОБА_9 , цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1712 га. Розробником даної документації із землеустрою є ПП «РІК», яка виготовлена у 2013 році.

Первинним актом, який посвідчував право власності на земельну ділянку є державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №048715 від 28 березня 2006 року, виданий на підставі рішення Зубрянської сільської від 26.01.2006 року 31 сесії 4 скликання №350. Рішенням Зубрянської сільської ради Пустомитівського району від 11 квітня 2014 року №800 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

:01:001:0811 зареєстрована 18.03.2014 році на підставі проекту землеустрою по зміні цільового призначення земельної ділянки, яка належить ОСОБА_10 , цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1777 га. Розробником даної документації із землеустрою є ПП «РІК», яка виготовлена у 2013 році.

Первинним актом, який посвідчував право власності на земельну ділянку є державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №555062 від 10.11.2008 року, виданий на підставі рішення Зубрянської сільської від 31.03.2008 року VII сесії V скликання №205. Рішенням Зубрянської сільської ради Пустомитівського району від 11 квітня 2014 року №829 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Таким чином, первинними документами, які посвідчували право власності на вищевказані земельні ділянки були: державні акти на право власності на земельні ділянки видані у 1999, 2005,2006, 2007,2008, 2009 роках.

Слід зазначити, порядок видачі та реєстрації державних актів регламентувався наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.99р. «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» (втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 03.07.2013 р. № 404).

Згідно з вищезазначеної Інструкції державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою видавалися структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснювалася структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Центр державного земельного кадастру є державним підприємством, та, відповідно, окремою юридичною особою.

При цьому, стосовно чинності державного акта на право власності на землю варто зазначити, що пунктом 10 статті 28-1 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" (набирав чинності з 1 січня 2013 року) визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набуття чинності цим Законом, є дійсними.

Тому суд приходить до переконання, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру, проведення реєстрації з присвоєнням кадастрових номерів вищевказаним земельним ділянкам були здійснені на підставі, в межах повноважень та у відповідності до Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Щодо позовних вимог позивача щодо відмови у передачі земельної ділянки ДА 060378Б у власність недійсною, суд зазначає наступне: Висновок позивача, що Державний акт на даний час є чинним є не обґрунтованим та порушує не лише права відповідачів, але й права громадян, яким ці земельні ділянки виділені та передано у приватну власність. Державний акт був виданий позивачу на підставі рішення Пустомитівської районної ради від 11.05.1992 р., яке в результаті було скасоване. Цей факт підтверджується численними рішеннями прийнятими національними судовими інстанціями та констатовано в Рішенні Європейського суду. Тому дані цього Державного Акту і не переносились до Державного земельного кадастру, а позивач помилково вказує на обов`язковість автоматизованої процедури цього перенесення.

В тексті остаточного рішення Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України» міститься наступне твердження:

«п. 75…На підставі цих суперечливих документів неможливо дійти чіткого висновку чи має заявник на сьогодні право згідно з національним законодавством на спірну земельну ділянку…»

Тобто твердження позивача про те, що законність його користування земельною ділянкою ДА 060378 Б встановлена рішенням Європейського Суду з прав людини є необгрунтованим.

Серед порушень наявність, яких встановив суд, власне, йдеться про невиконання рішення про виділення земельної ділянки 4 га на підставі рішення арбітражного суду Львівської області у справі №5/79 від 10.03.1994р. Тобто, йдеться не про конкретну земельну ділянку, на яку виданий Державний Акт, а про виділення окремої земельної ділянки розміром 4 га для ведення фермерського господарства із земель запасу Зубрянської сільської ради, переданих їй за рахунок роздержавлення земель ЗХВП «Львівське».

Невиконання вказаного рішення було предметом розгляду Господарським судом Львівської області у справі №5/74, у вказаній справі приймались неодноразово рішення, останнє з яких міститься в ухвалі від 27.12.2017р.

На сьогоднішній день Державний Акт не є чинним, а, отже, не може бути підставою для розгляду клопотання позивача про передачу земельної ділянки ДА 060378Б у приватну власність позивача, посилаючись на ст.13 Закону України «Про фермерське господарство», згідно якої громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради, та керуючись ст.32 Земельного кодексу України, згідно якої членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Тому суд приходить до переконання, що позивач не підпадає під дію норм статей щодо передачі у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельних ділянок, так як йому не надавалась раніше земельна ділянка для ведення фермерського господарства на території Зубрянської сільської ради.

З тих самих підстав не підлягає до задоволення клопотання про виправлення помилок при внесенні відомостей про спірні земельні ділянки до Державного земельного кадастру.

Відповідно до правової позиції висловленої у рішенні Верховного суду України від 19.06.2013 р. при розгляді справи № 6- 57цс13 висловлено наступне.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав: визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, - передбачених законом, способів.

Статтею 140 ЗК України встановлено перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку для випадків, коли право власності набуто в установленому законом порядку. У даній справі, Позивач набув право власності на земельну ділянку на підставі незаконного розпорядження органу місцевого самоврядування.

Вказана правова позиція підлягає застосуванню при розгляді даної справи, так як, рішення Пустомитівської районної ради від 11.05.1992р., на підставі якого позивач набув право постійного користування на земельну ділянку було визнано незаконним та в подальшому остаточно скасоване. Тому виходячи з наведеної правової позиції ВСУ, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки, що і мало місце в даному випадку, адже рішення на підставі якого видано Державний Акт було скасовано.

Відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст.10 ЦПК України суд повинен застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності, мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Європейський суд з прав людини в рішенні "Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії" від 24 червня 2003 року зазначив про те, що є неприпустимим визнання недійсним договору, відповідно до якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його майна на підставі того, що державний орган порушив закон.

Отже, позиція Європейського суду з прав людини полягає в тому, що особа суб`єкт приватного права, не може відповідати за помилки державних органів при укладенні останніми відповідних договорів, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при укладанні цих договорів припустилися помилки.

Відповідно до п. 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі від 20 жовтня 2011 року у заяві № 29979/04 "Рисовський проти України" принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. "...Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються...".

Згідно п.72 вищевказаного рішення, ЄСПЛ вказує, що національні суди чотирьох інстанцій розглянули доводи заявника ( ОСОБА_1 ) про порушення національного законодавства та зрештою відхилили їх. І хоча Суд може перевіряти висновки національних судів, коли вони видаються явно свавільними, завдання тлумачення національного законодавства належить, головним чином національним судовим органам.

Також суд звертає увагу, що твердження позивача про правомірність Державного акту на землю 060378 Б не відповідає і правозастосовчій практиці. Так, у постанові Верховного Суду України від 24 квітня 2013 року (справа № 6-14цс13) сформульований висновок про те, що якщо рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, яке б установлювало право власності на земельну ділянку за відповідачем у справі, що переглядалася, відсутнє, то видання державного акта на право власності на земельну ділянку без визначеної законом (частиною першою статті 116 ЗК України) підстави є неправомірним, а державний акт, виданий з порушеннями вимог статей 116 і 118 ЗК України, - недійсним. Верховний Суд України у постанові від 23 жовтня 2013 року (справа N 6-83цс13) зазначив, що оскільки державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, то вирішення питання про правомірність видання державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і від дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116 і 118 ЗК України.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 317, 321 ЦК України, ст. ст. 116, 118, 121, 125-126 ЗК України, керуючись ст.ст. 10, 18,258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Солонківської сільської ради, треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про визнання рішення та дій відповідачів про погодження проектів землеустрою, надання земельних ділянок, видачу Державних актів, внесення відомостей і проведення реєстрації спірних земельних ділянок з присвоєнням кадастрових номерів, а саме: :01:001:0565, :01:001:0481, :01:001:0806, :01:001:0817, :01:001:0822, :01:001:0815, :01:001:0811 в межах земельної ділянки ДА 060378Б пл. 1,15 га протиправними, недійсними та незаконними, а відмову про передачу земельної ділянки ДА 060378Б у власність недійсною та незаконною - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру, м. Львів, пр. Чорновола, 4.

Відповідач: Солонківська сільська рада, с. Солонка, вул. Центральна, 3.

Треті особи: ОСОБА_6 , АДРЕСА_2 .

ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 .

ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 .

ОСОБА_9 , АДРЕСА_1 .

ОСОБА_10 , АДРЕСА_3 .

ОСОБА_11 , АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 18.09.2020 року.

СуддяД. А. Кукса