КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 378/8/18
Головуючий у першій інстанції - Марущак Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області на ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року у справі за позовом заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , Державного реєстратора Рокитнянської районної державної адміністрації Лациби Марини Вікторівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання недійсними розпоряджень, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Рокитнянської РДА Київської області, ОСОБА_1 , державного реєстратора Рокитнянської РДА Київської області Лациби М. В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ГУ Держгеокадастру у Київській області, про скасування розпорядження Рокитнянської РДА Київської області, державних актів, державної реєстрації права власності, витребування землі з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при вивченні законності відведення у власність громадян земельних ділянок було встановлено порушення вимог чинного законодавства при передачі у власність ОСОБА_1 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Рокитнянської селищної ради. Зокрема, встановлено, що земельні ділянки частково накладаються на землі водного фонду.

Прокурор, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

- визнати недійсним розпорядження голови Рокитнянської РДА від 14 березня 2008 року № 101 про передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,9999 га для ведення особистого селянського господарства на території Рокитнянської селищної ради;

- визнати недійсним розпорядження голови Рокитнянської районної державної адміністрації від 11 грудня 2014 року за № 392 про зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0037 площею 0,12 га з ведення особистого селянського господарства для індивідуального садівництва;

- визнати недійсним свідоцтво на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0037 площею 0,12 га для індивідуального садівництва, виданого ОСОБА_1 за № 31175657 від 17 грудня 2014 року та скасувати рішення про його реєстрацію за № 18094723;

- скасувати рішення про державні реєстрації речових прав та їх обтяжень від 01 грудня 2016 року за ОСОБА_1 на дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Рокитнянської селищної ради: площею 0,8263 га з кадастровим номером :08:001:0045, та площею 0,0536 га з кадастровим номером :08:001:0046,

- витребувати у ОСОБА_1 на користь держави в особі Київської ОДА землі водного фонду площею 0,0270 га на території Рокитнянської селищної ради за межами населеного пункту;

- стягнути з відповідачів солідарно судові витрати.

Дана справа неодноразово залишалась без розгляду судами першої інстанції, та переглядалась в апеляційній та касаційній інстанції.

Останньою ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року позовну заяву заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що прокурор здійснює представництво інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Оскільки спірні земельні ділянки частково відведені ОСОБА_1 із земель державної власності за рахунок земель водного фонду, знаходяться за межами населеного пункту та передані для ведення особистого селянського господарства, отже саме Київська обласна державна адміністрація, на час звернення прокурора до суду з позовом, мала повноваження щодо розпорядження вищезазначеними спірними земельними ділянками.

Зазначає, що прокуратура звернулась з позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, яка є уповноваженим органом та власником цієї землі.

Посилається також на те, що небажання органів звертатись за захистом своїх інтересів не позбавляє прокуратуру права подати від їх імені позов в інтересах держави.

Виходячи з наведеного, апелянт просив скасувати ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Капустін В.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін, посилаючись на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, прокурор може представляти інтереси держави тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

Крім того, зазначив, що представник Київської обласної державної адміністрації в підготовчому засідання також не визнав наявності у облдержадміністрації повноважень з розпорядження спірними земельними ділянками навіть на момент подачі позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області задоволено. Ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу й постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При повторному апеляційному перегляді справи представник прокуратури Київської області - прокурор Івашин О.Є. підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Представник Київської обласної державної адміністрації Морозенко С.П. підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити.

Представник відповідача у справі ОСОБА_1 адвокат Капустін В.В. заперечив щодо доводів викладених в апеляційній скарзі та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації мотивувало своє рішення тим, що Київська ОДА не підтримує вказаний позов, не отримувала відповідного повідомлення прокурора про подання даного позову, має право самостійно виступати позивачем у суді, для реалізації своїх повноважень, та не була органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження (функції) щодо передачі у власність земельних ділянок для сільськогосподарського використання (зокрема для ведення особистого селянського господарства). У прокурора відсутні повноваження на представництва Київської ОДА при зверненні з даним позовом до суду. Тому суд першої інстанції зробив висновок про наявність правових підстав для залишення даного позову без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України (а не для застосування положень, передбачених статтею 121 ЦПК України, в редакції на час подачі позову), оскільки відповідно до підпункту 9 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про залишено позову без розгляду відповідає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 07 листопада 2016 року до Рокитнянського районного суду Київської області звернувся заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Рокитнянської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , державного реєстратора Рокитнянської РДА Київської області Лациби М. В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ГУ Держгеокадастру у Київській області, про скасування розпорядження Рокитнянської РДА Київської області, державних актів, державної реєстрації права власності, витребування землі з чужого незаконного володіння (а.с.3-15, т.1).

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 08 листопада 2016 року було відкрито провадження у справі (а.с.101, т.1).

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 22 листопада 2016 року задоволено заяву про самовідвід у даній цивільній справі (а.с.108, т.1).

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 28 листопада 2016 року дану цивільну справу було прийнято до провадження та призначено до попереднього розгляду (а.с.112, т.1).

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 10 січня 2017 року задоволено заяву про самовідвід та змінено підсудність даної цивільної справи Таращанському районному суду Київської області, передано останньому матеріали цивільної справи (а.с.147-148, т.1).

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 18 січня 2017 року дану цивільну справу було прийнято до провадження та призначено попереднє судове засідання (а.с.5, т.2).

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року позовну заяву заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації залишено без розгляду (а.с.146-148, т.2).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 квітня 2017 року апеляційну скаргу Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області задоволено. Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 27 лютого 2017 року про залишення без розгляду позовної заяви заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.194-196, т.2).

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 23 травня 2017 року позовну заяву заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації залишено без розгляду (а.с.215-216, т.2).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 липня 2017 року апеляційну скаргу заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області задоволено, ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 23 травня 2017 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.18-20, т.3).

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 04 грудня 2017 року задоволено заяву про самовідвід (а.с.61, т.3).

Відповідно до розпорядження в.о. голови Таращанського районного суду Київської області від 28 грудня 2017 року №16, дану цивільну справу передано до Ставищенського районного суду Київської області, найбільш територіально наближеного до Таращанського районного суду Київської області, оскільки неможливо утворити новий склад суду для розгляду даної справи (а.с.68, т.3).

В подальшому, ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 06 лютого 2018 року позов заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації залишено без розгляду (а.с.126-129, т.3).

Постановою Апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2018 року апеляційну скаргу заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області задоволено, ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 06 лютого 2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.200-203, т.3).

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 24 травня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ГУ Держгеокадастру у Київській області (а.с.227, т.3).

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року позов заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації залишено без розгляду (а.с.245-250, т.4).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації подав апеляційну скаргу й постановою Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року апеляційну скаргу задоволено, оскаржувану ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Проте, в подальшому, постановою Верховного Суду від 12 серпня 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.243-250, т.5).

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.200 ЦПК України (в редакції від 28.08.2018 року) за результатами підготовчого засідання суд може постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 вказаної статті Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Згідно з ч. 7 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Так, відповідно до ст. 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснюється відповідно до закону.

Так як «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене, заступник керівника Кагарлицької місцевої прокуратури звернувся до суду з цим позовом в інтересах держави, так як спір стосується інтересів держави. Разом з тим, прокурором обґрунтовується його звернення в даній цивільній справі ще й тією обставиною, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції контролю за використанням та охороною земель, однак у вказаного державного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду.

Згідно ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку прокурор не набув статусу позивача, з чим погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Так, згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором в суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

В позовній заяві прокурор зазначив, що центральним органом виконавчої влади на момент звернення до суду з даним позовом (07 листопада 2016 року), на який, як на центральний орган, покладено обов`язок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель відповідно до Указу Президента України від 13 квітня 2011 року, була Державна інспекція сільського господарства України, яка однак не мала відповідних повноважень щодо звернення до суду.

Разом з тим, прокурором подано позов в інтересах держави не в особі даного суб`єкта владних повноважень (Держсільгоспінспекції), а в особі Київської обласної державної адміністрації, при цьому в матеріалах справи міститься лист Кагарлицької місцевої прокуратури, адресований Київській обласній державній адміністрації від 29 вересня 2016 року №36-03-6191 вих 16 щодо повідомлення про представництво інтересів держави в особі Київської обласної державної адміністрації. Однак належних та допустимих доказів направлення даного листа адресату, та доказів надходження даного листа до Київської обласної державної адміністрації надано не було, а відповідно до відповіді Київської обласної державної адміністрації від 21 червня 2018 року на адвокатський запит, вбачається, що лист Кагарлицької місцевої прокуратури за №36-03-6191 вих 16 від 29 вересня 2016 року з повідомленням про звернення до суду в інтересах держави на адресу Київської обласної державної адміністрації не надходив, тому не реєструвався та відповіді на нього не надавалось (а.с.218, т.4).

Крім того, заступником керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області невірно визначено орган державної влади, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право, в тому числі, звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Тобто, Київська обласна державна адміністрація має право самостійно виступати позивачем у суді, для реалізації своїх повноважень, та не була органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження (функції) щодо передачі у власність земельних ділянок для сільськогосподарського використання (зокрема для ведення особистого селянського господарства), і, відповідно, не є органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, що, зокрема, вбачається з наступного.

10 вересня 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», згідно п.2 якої Уряд вирішив ліквідувати Державну інспекцію сільського господарства. Відповідно до п.6 Постанови центральні органи виконавчої влади, що припиняються згідно з цією постановою, продовжують здійснювати повноваження та функції у визначених сферах до завершення здійснення заходів з утворення центральних органів виконавчої влади, яким передаються повноваження та функції центральних органів виконавчої влади, що припиняються.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов КМУ від 22.07.2016 року № 482, яка набрала чинності 05.08.2016 року, були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», які передбачали, що функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів покладаються на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 22.07.2016 року № 482 були також внесені зміни і до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, які передбачали передачу відповідних функцій Держгеокадастру.

Відповідно до зазначених змін, саме Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Пункт 4 Положення про Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру було також доповнено п.п. 251), яким передбачалось, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань: організовує та здійснює державний нагляд (контроль), за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за:

- дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок;

- дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю;

- дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Враховуючи викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що на момент звернення до суду з позовом (07 листопада 2016 року), органом, на який покладено обов`язок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, було Головне управління Держгеокадастру у Київській області, від імені якого і мав би бути пред`явлений позов, а тому керівник Кагарлицької місцевої прокуратури зобов`язаний був на дотримання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, як органу, на який на час подачі позову покладено обов`язок здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, з повідомленням про представництво даного органу в суді по даній справі, що прокурором зроблено не було.

Пунктом 3 ст. 131-1 Конституції України визначено, що прокуратура здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст. 45 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент подачі вказаного позову), у разі відсутності органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Враховуючи викладене, висновки суду про відсутність у прокурора повноважень на представництво Київської обласної державної адміністрації при зверненні з даним позовом до суду, та, як наслідок, залишення його заяви без розгляду, є законними та обґрунтованими.

Аналогічні висновки зроблено в ухвалі Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі №375/1199/16 (провадження № 61-26493ск18).

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області не містить.

Щодо заперечення представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Капустіна В.В. про відсутність у заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Антонюка Д.О. повноважень на подачу апеляційної скарги на ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ч.3 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» (№ 1697-VII від 14.10.2014) в редакції на дату подачі апеляційної скарги -11 вересня 2018 року право подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також незалежно від участі в розгляді справи прокурору вищого рівня: Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, першим заступникам та заступникам керівників регіональних прокуратур. Тому правових підстав для закриття апеляційного провадження колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладених обставин апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 374, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області залишити без задоволення.

Ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 29 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови викладено 23 вересня 2020 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв