РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 року м. Рівне

Справа № 564/691/19

Провадження № 22-ц/4815/344/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Боймиструка С.В.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство "Альфа-Банк",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Костопільський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 9 грудня 2019 року в складі судді Цвіркуна О.С., проголошене в 13 год. 59 хв. в м. Костопіль, повний текст якого складено 13 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., Костопільський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивує тим, що їй стало відомо з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про існування постанови про арешт майна боржника ВП 57398039, виданої 17.10.2018 року Костопільським РВ ДВС ГТУЮ у Ріненській області.

З даної постанови слідує, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №10658, виданого 10.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про звернення стягнення на земельну ділянку, площею 0,10 га кадастровий №:05:001:037, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель та споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Загальна сума боргу 107776,06 грн.

Вважає вказаний виконавчий напис таким, що вчинений всупереч встановленого порядку, оскільки ПАТ "Укрсоцбанк" не було надано жодного документу, який би підтверджував безспірність заборгованості за договором кредиту №380 Д від 20.11.2007 року.

Крім того, всупереч вимогам пункт 1-1 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вона не отримувала будь-яких повідомлень від відповідача про наявність боргу за кредитним договором №380Д від 20.11.2007 року.

На підставі викладеного просила суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., щодо звернення стягнення на нерухоме майно - на земельну ділянку, площею 0,10 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий № :05: 001: 037, що належить на праві власності ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 9 грудня 2019 року визнано виконавчий напис від 27 червня 2018 року за № 10070, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., щодо звернення стягнення на нерухоме майно - на земельну ділянку, площею 0,10 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий № :05: 001: 037, що належить на праві власності ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що нотаріусом не було належним чином перевірено безспірності заборгованості боржника.

20.01.2020 року АТ "Альфа-Банк" подано на вказане рішення суду апеляційну скаргу разом із заявою, в якій просило замінити ним відповідача у даній справі, в зв`язку з тим, що воно є його правонаступником на підставі протоколу позачергових зборів акціонерів №4/2019 від 15.10.2019 року.

В поданій апеляційній скарзі АТ "Альфа-Банк" покликається на незаконність рішення суду в зв`язку із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Однак, законодавством встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.

Вважає, що заява про вчинення виконавчого напису нотаріусом була оформлена у відповідності до діючого законодавства України і містила всі обов`язкові відомості про боржника та стягувача, а також щодо розмірів заборгованості і строків, за які проводиться стягнення.

Нотаріус не звертався до стягувача за наданням додаткової інформації, оскільки йому було надано всі необхідні і достатні документи для вчинення виконавчого напису.

Також, нотаріусом було перевірено належне повідомлення боржника про наявну заборгованість та відповідність документів, поданих на обґрунтування стягнення, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Виконавчий напис вчинено в межах трирічного строку позовної давності, з дотриманням 30 денного строку з моменту повідомлення боржника про заборгованість у відповідності до положень ст. 1050 ЦК України.

Твердження позивача про спірність заборгованості та, що банком не направлялась вимога про дострокове повернення кредиту не відповідає дійсності.

Звертає увагу на те, що згідно вказаного виконавчого напису приватний нотаріус пропонує за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмет іпотеки, задовольнити вимоги стягувача ПАТ "Укрсоцбанк" у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником ОСОБА_2 умов договору кредиту №380Д від 20.11.2007 року за період з 1.09.2015 року по 7.06.2018 року у розмірі 107776,06 грн., в той час як відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва було видано виконавчий лист № 6-1068/11 на виконання рішення Постійнодіючого третейського суду при Асоціації українських банків ухваленого у 2010 році у спорі щодо стягнення заборгованості.

З наведених підстав АТ "Альфа-Банк" просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 28 січня 2018 року залучено до участі в даній справі правонаступника відповідача АТ "Альфа-Банк".

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.11.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 380Д, згідно умов якого банк надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 60000 грн. зі сплатою 13,00 % відсотків річних за перший рік, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 19.11.2017 року, на умовах визначених Договором кредиту (а.с.47-54).

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором кредиту 20.11.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір №380Д-1, відповідно до умов якого позивач передала в іпотеку земельну ділянку, загальною площею 0,100 га кадастровий номер :05:001:037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15-17).

10.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №10658, відповідно до якого звернуто стягнення на земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :05:001:037, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (далі - "Предмет іпотеки"), власником якої є ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку/серія ЯД № 249584,виданого Костопільським районним відділом земельних ресурсів від 5.10.2007 року та який зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів ренти землі за №71 (а.с.14).

Згідно вказаного виконавчого напису приватний нотаріус пропонує за рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмета іпотеки, задовольнити вимоги стягувача - ПАТ "Укрсоцбанк" у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником - ОСОБА_2 умов Договору кредиту №380Д від 20.11.2007 року за період з 1.09.2015 року по 7.06.2018 року. Загальна сума заборгованості становить 107776,06 грн. 06 коп. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

10.10.2018 року головним державним виконавцем Костопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Петровою В.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №10658 від 10.07.2018 року про звернення стягнення на земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :05:001:037, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна сума боргу 107776,06 грн. (а.с.13).

При вирішенні спору суд першої інстанції правильно виходив з того, що порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5 (далі - Порядок), а також правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду України від 5 липня 2017 року № 6-887цс17, який також знайшов своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій зазначено, що Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

В ході розгляду справи суд першої інстанції врахував приписи статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» про те, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

За наведеного доводи апеляційної скарги про відсутність на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису між сторонами спорів у суді щодо розміру заборгованості не свідчить про її безпірність.

Пунктом 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за іпотечним договором, що передбачає право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, з була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності) з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Із наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на вимогу ухвали суду першої інстанції копій документів, на підставі яких ним було вчинено оспорюваний виконавчий напис, вбачається, що ПАТ "Укрсоцбанк" було надано нотаріусу: заяву про вчинення нотаріального напису, Іпотечний договір №380Д-1 від 20.11.2007 року, вимогу про усунення порушень від 07.06.2018 року, список згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих від 07.06.2018 року, довідку про перераховані суми в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №380Д станом на 07.06.2018 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Однак, серед документів, наданих ПАТ "Укрсоцбанк" нотаріусу для вчинення виконавчого нотаріусу, в супереч вимогам п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відсутній оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання, тобто Договору кредиту № 380Д від 20.11.2007 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 28.12.2010 року Постійнодіючим третейським судом при асоціації українських банків було винесено рішення у справі № 1849/10 за позовною заявою ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Договором кредиту, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" - 77009,89 грн. заборгованості за Договором кредиту № 380Д від 20.11.2007 року та 1170,10 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом (а.с. 199-200).

Із позовної заяви, поданої до третейського суду, слідує, що ПАТ "Укрсоцбанк" просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту станом на 24.11.2010 року в сумі 77009,89 грн., яка складалась з заборгованості за кредитом в розмірі 54000 грн., заборгованості за процентами в розмірі 14709,5 грн., пені в розмірі 4700,39 грн. та штрафу в розмірі 3600 грн.(а.с. 183-184).

До вказаної позовної заяви ПАТ Укрсоцбанк" також було додано письмову вимогу №02-06/500 від 17.08.2010 року, направлену на адресу ОСОБА_3 , відповідно до якої банк вимагав погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (а.с. 185).

25.11.2011 року на виконання рішення Постійнодіючого третейського суду при асоціації українських банків від 28.12.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист.

Відповідно листа Костопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 10.05.2017 року №4171, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №6-1068/11 від 25.11.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" боргу в сумі 77009,89 грн. та 1170,10 грн. витрат пов`язаних з вирішенням спору, всього 78179,99 грн. 09.04.2015 року було завершено відповідно до п.8. ч.1 ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження" у зв`язку з його фактичним виконанням (а.с.88).

Вказана обставина також підтверджується інформацією з реєстру виконавчих проваджень, відповідно до якої заборгованість в сумі 77009,89 грн. сплачено повністю згідно квитанції №162 від .09.04.2015 року. (а.с.89-92).

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно з пунктом 4.4 Договору кредиту № 380Д від 20.11.2007 року у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.2.- 3.3.7, 3.3.11.-3.3.13. та 3.3.16 цього договору, протягом більше ніж п`ять календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, направивши в 2010 році позичальнику ОСОБА_3 вимогу про повернення кредиту в повному обсязі та пред`явивши до нього позов про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ "Укрсоцбанк" використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом, і право кредитодавця нараховувати інші передбачені договором платежі припинилося.

Однак, із наданих ПАТ "Укрсоцбанк" нотаріусу для вчинення виконавчого напису документів, вбачається, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, банк просив задовольнити вимоги в розмірі заборгованості за кредитним договором за період з 01.09.2015 року по 07.06.2018 року, яка складається не лише з відсотків, пені та інфляційних втрат, нарахованих після припинення зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором, а й з тіла кредиту, яке вже було стягнуте з позичальника рішенням Постійнодіючим третейським судом при асоціації українських банків 28.12.2010 року, та повністю погашене останнім в ході виконання вказаного рішення.

Крім того, у заяві про вчинення виконавчого напису банком вказано загальний розмір заборгованості за кредитним договором в сумі 107776,06 грн., а згідно доданого до заяви розрахунку вона становить 117241,28 грн.

Також, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Тарчин Мазовецького воєводства Республіки Польщі, ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник за кредитним договором №380Д від 20.11.2007 року ОСОБА_2 помер (а.с.18-19).

Заочним рішенням Костопільского районного суду Рівненської області від 23 лютого 2018 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором № 380Д від 20.11.2007 року в сумі 107882,28 грн. (а.с. 75-77).

Таким чином, після смерті позичальника банк продовжував нараховувати йому відсотки, пеню та інфляційні втрати та в подальшому включив їх в розмір заборгованості за кредитним договором, в межах якої просив задовольнити вимоги за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки.

Враховуючи вищевикладені обставини, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису від 10.07.2018 року, вказана банком заборгованість не була безспірною, тому судова колегія погоджується з висновком суду про обґрунтованість позовних вимог.

Наведені у апеляційній скарзі доводи про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не зобов`язаний перевіряти розмір заборгованості, він повинен перевірити факт наявності заборгованості відповідно до наданих документів, таким чином заявником для вчинення оспорюваного виконавчого напису подано усі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, які підтверджують безспірність заборгованості, а нотаріусом, у свою чергу, повністю дотримано вимоги, передбачені статтями 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, пункту 1 Переліку, є безпідставними, оскільки безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»), проте встановлення щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка була чинна на момент укладення кредитного договору, відсутні підстави вважати, що сума боргу є безспірною.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що спір між сторонами виник, щодо правомірності вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. виконавчого напису №10658 від 10.07.2018 року, та саме що до цього предмету спору сторони надавали докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також такі докази за клопотанням сторін витребовувались судом першої інстанції.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однак, обґрунтовано дійшовши висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, суд першої інстанції помилково в резолютивній частині оскаржуваного рішення визнав таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 27.06.2018 року за №10070, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., щодо звернення стягнення на нерухоме майно - на земельну ділянку, площею 0,10 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий № :05: 001: 037, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Таким чином, судом визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, який в матеріалах справи відсутній та щодо законності якого сторонами докази не подавались та судом не досліджувались.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити та викласти другий абзац його резолютивної частини в наступній редакції: "Визнати виконавчий напис №10658, вчинений 10 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, щодо звернення стягнення на нерухоме майно - на земельну ділянку, площею 0,10 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий № : 05: 001: 037, що належить на праві власності ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню."

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов ОСОБА_1 задоволено, то понесені відповідачем витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 1152,6 грн. слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 9 грудня 2019 року змінити, виклавши другий абзац його резолютивної частини в наступній редакції: "Визнати виконавчий напис №10658, вчинений 10 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, щодо звернення стягнення на нерухоме майно - на земельну ділянку, площею 0,10 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий № : 05: 001: 037, що належить на праві власності ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню."

В решті рішення суду залишити без змін.

Витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 1152,6грн. віднести за рахунок Акціонерного товариства "Альфа-Банк".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 6 травня 2020 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Боймиструк С.В.