Провадження № 2/761/1775/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Пономаренко Н.В.

за участю секретаря Ганущака А.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Півторака Т.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Комунального підприємства «Світоч» в особі Державного реєстратора Алієва Гусейна Азіза Огли, про скасування рішення державного реєстратора, -

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Комунального підприємства «Світоч», згідно з яким, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, просила суд: скасувати рішення Державного реєстратора КП «Світоч» Алієва Гусейна Азіз Огли про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46685778, від 27.04.2019 року; скасувати реєстраційний запис про право власності № 31381343, вчинений 27.04.2019 року Державним реєстратором КП «Світоч» Алієвим Гусейном Азіз Огли в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; заборонити Акціонерному товариству «Альфа-Банк» чинити будь-які перешкоди ОСОБА_1 у володінні та користуванні квартирою АДРЕСА_1 , яка є її єдиним житлом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, 24.11.2006 року між позивачем та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого відповідно до договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року є ПАТ «Альфа-Банк», було укладено кредитний договір № 783, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 77500 доларів США з метою придбання житла.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 24.11.2017 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки, за умовами якого позивач передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,1 кв.м, житловою площею 29, 4 кв.

При цьому, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2015 року у справі № 761/19800/15-ц з позивача на користь АТ «Альфа-Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 783 від 24.11.2006 року у сумі 843 540 грн. 93 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 757 861 грн. 57 коп., заборгованість по відсоткам у розмірі 72 605 грн. 68 коп., заборгованість за пенею у розмірі 13 113 грн. 67 коп.

Разом з тим, позивач вказує, що 17.07.2019 року він отримав лист-вимогу від банку, в якому зазначалося, що 24.04.2019 року право власності на її квартиру, що була предметом договору іпотеки, було зареєстровано за АТ «Альфа Банк» на підставі рішення Державного реєстратора Алієва Гусейна Азіза Огли від 27.04.2019 року індексний номер 46685778. Реєстраційний запис про право власності № 31381343, від 27.04.2019 року.

В свою чергу, позивач вважає, що вищенаведена реєстрація права власності на квартиру є незаконною, виходячи з наступних підстав в їх сукупності: Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2015 року у справі № 761/19800/15-ц було припинено дію кредитного договору від 24.11.2006 року за № 783 та договору іпотеки № Д-2001 від 24.11.2006 року;п ри прийнятті оскаржуваного рішення Державним реєстратором, в порушення вимог ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не було взято до уваги обтяження, що були встановлені на спірне нерухоме майно, не перевірено відповідність заявлених банком прав на спірне майно, наданим документам та вимогам законодавства.

Ухвалою від 29.07.2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 20.09.2019 року заяву представника позивача про забезпечення позову повернуто заявнику.

15.10.2019 року до суду надійшов відзив відповідача АТ «Альфа-Банк» на позовну заяву, в якому банк, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні, яке відбулося 24.10.2019 року, за клопотанням представника позивача суд долучив до матеріалів справи відповідь на відзив.

Ухвалою від 09.12.2019 року витребувано від КП «Світоч» в особі Державного реєстратора Алієва Гусейна Азіза Огли належним чином завірену копію рішення про внесення реєстраційного запису № 31381343 у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з відкриттям розділу, індексний № 46685778 від 27.04.2019 року (22:5465) та належно завірені копії документів, на підставі яких зазначене рішення було ухвалено.

Ухвалою від 24.02.2020 року долучено уточнення до позову, закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідач - КП «Світоч» в особі Державного реєстратора Алієва Гусенйа Азіза Огли у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даному випадку слід зазначити про посилання Європейським судом з прав людини на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 24.11.2006 року між позивачем та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого відповідно до договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року є ПАТ «Альфа-Банк», було укладено кредитний договір № 783, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 77500 доларів США з метою придбання житла.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 24.11.2017 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки, за умовами якого позивач передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,1 кв.м, житловою площею 29, 4 кв.

При цьому, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2015 року у справі № 761/19800/15-ц з позивача на користь АТ «Альфа-Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 783 від 24.11.2006 року у сумі 843 540 грн. 93 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 757 861 грн. 57 коп., заборгованість по відсоткам у розмірі 72 605 грн. 68 коп., заборгованість за пенею у розмірі 13 113 грн. 67 коп.

Разом з тим, як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 27.04.2019 року державним реєстратором КП «Світоч» Алієвим Гусєйном Азіз Огли було зареєстровано за АТ «Альфа-Банк» право власності на належну позивачу квартиру АДРЕСА_1 , та є предметом договору іпотеки за Договором іпотеки, номер запису про право власності 31381343, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 46685778 від 27.04.2019 року.

Так, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 вказаного Закону державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційний дій обов`язкове використовує відомомсті Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав є Єдиним державним реєстром судових рішень.

За змістом ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяждень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав та порядок державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а держвній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації , чи його дубліката.

При цьому, відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабіенту Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, аб о засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу) . У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк.

Разом з тим, 7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» підпуктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Пунтком 61 Порядку передбачено, що протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яким є нерухоме житлове майно загальною площею в межах, визначених зазначеним Законом, що виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, також подається заява, що підтверджує згоду іпотекодавця - громадянина України на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат», крім випадків встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності іпотекодавця на інше нерухоме житлове майно (його частину) у Державному реєстрі прав чи в його невід`ємній архівній складовій частині або надання державному реєстратору документів, якими підтверджується, що відповідне нерухоме житлове майно не є місцем постійного проживання іпотекодавця.

Крім того, за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.05.2020 року по справі № 644/3116/18, квартира, яка використовується як місце постійного проживання, під час дії тимчасового мораторію на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності банку як забезпечення виконання кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав кредит в іноземній валюті, заставлене нерухоме майно використовується позивачем як місце постійного проживання, площа квартири менша за 140 кв.м.

Однак, відповідачами не надано жодних доказів того, що позивач надавав відповідну згоду на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, враховуючи вищевстановлені обставини справи, дії державного реєстратора щодо державної реєстрації за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру позивача не можна вважати законними.

Крім того, вимоги ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Натомість, в даному випадку, як вже зазначалось, наявне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2015 року у справі № 761/19800/15-ц , яким з позивача на користь АТ «Альфа-Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 783 від 24.11.2006 року у сумі 843 540 грн. 93 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 757 861 грн. 57 коп., заборгованість по відсоткам у розмірі 72 605 грн. 68 коп., заборгованість за пенею у розмірі 13 113 грн. 67 коп.

Таким чином, мало місце вирішення спору щодо кредитних зобов`язань позивача-боржника перед відповідачем-кредитором саме в судовому порядку шляхом стягнення наявної заборгованості, дія кредитного договору була припинена і питання про звернення стягнення на предмет іпотеки не було предметом розгляду, що , в свою чергу, виключає можливість в порядку ст.36 вказаного Закону задовольнити вимоги іпотекодержателя шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При цьому, у відповідності до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстраціх прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині скасування рішення та запису державного реєстратора підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині зобов`язання Акціонерному товариству «Альфа-Банк» чинити у майбутньому будь-які перешкоди ОСОБА_1 у володінні та користуванні квартирою АДРЕСА_1 , оскільки вказані вимоги є передчасними.

Враховуючи викладене та керуючись Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про іпотеку», «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Комунального підприємства «Світоч» в особі Державного реєстратора Алієва Гусейна Азіза Огли, про скасування рішення державного реєстратора - задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «Комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейна Азіза Огли про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний №46685778 від 27.04.2019 року 22:54:45.

Скасувати запис державного реєстратора комунального підприємства «Комунального підприємства «Світоч» Алієва Гусейна Азіза Огли про право власності № 31381343, вчинений 27.04.2019 року 22:52:33 на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», , адреса: 03150, м. Київ, вул. В. Васильківська, 100.

Відповідач: Комунальне підприємство «Світоч» в особі Державного реєстратора Алієва Гусейна Азіза Огли, адреса: 01135, м. Київ, пр.-т. Перемоги, 9.

Повний текст виготовлений 28.08.2020.

Суддя: