Справа №333/4262/20
Провадження № 2/333/2289/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Уляницької Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та вихідної допомоги,

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та вихідної допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

Згідно наказу ЗДП «Радіоприлад» від 29.09.1993 року № 452-к позивач був прийнятий на роботу у цех № 056 майстром. 30.03.1994 року згідно наказу № 461 у зв`язку зі зміною структури управління підприємства переведений в цех № 052 також майстром. Згідно наказу № 284 від 20.07.1994 року був переведений начальником дільниці ЧПУ. Згодом 01.06.1998 року згідно наказу № 256 переведений в цех № 035 начальником дільниці. Згідно наказу № 58-к від 22.03.2000 року переведений в цех № 052 начальником дільниці. 29.08.2018 року згідно наказу № 214 к звільнений по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з порушенням адміністрацією підприємства чинного законодавства про працю. Згідно довідки про нараховану суму, належну працівнику при звільненні від 19.07.2019 року, вих. № 116-1201, виданий головним бухгалтером підприємства ОСОБА_2 сума належна позивачу при звільненні становить 12972,14 грн. На підставі довідки № 116-1202 від 19.07.2019 року вихідна допомога не виплачена станом на 19.07.2019 р. за серпень 2018 року становить 13846,47 грн. Відповідач відмовився виплатити позивачу при звільненні нараховану заробітну платню та вихідну допомогу, посилаючись на відсутність коштів. Згідно довідки від 03.12.2019 року середньоденна заробітна плата складає 220 грн. 44 коп. Так, за червень 2018 року 103 години відпрацьованого часу заробітна плата складає 3 567,03 грн., за липень 2018 року за 24 години відпрацьованого часу заробітна плата складає 779,55 грн., а всього за 127 годин відпрацьованого часу заробітна плата складає 4 346,58 грн. Не виплачена заробітна плата позивача на підприємстві складала: за лютий 2018 р. - 2 190,83 грн., за березень 2018 р. - 2 507,47 грн., за травень 2018 р. - 2 347, 52 грн., за червень 2018 р. - 2 605, 43 грн., за липень 2018 р. - 718, 14 грн., за серпень 2018 р. - 2 602, 75 грн. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену заборгованість.

Ухвалою суду від 06 серпня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

08 вересня 2020 року до суду від відповідача - Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що згідно з довідками заборгованість підприємства складає 28818,61 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , повідомлений своєчасно та належним чином, не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача ЗДП «Радіоприлад» в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому вказано, що згідно з довідками заборгованість підприємства складає 28818,61 грн.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76, 81, ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно наказу ЗДП «Радіоприлад» від 29.09.1993 року № 452-к позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у цех № 056 майстром, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_4 (а.с. 10).

29.08.2018 року наказом № 214 к ОСОБА_1 звільнений по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з порушенням адміністрацією підприємства чинного законодавства про працю, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_4 (а.с. 10).

Згідно довідки про нараховану суму, належну працівнику при звільненні від 19.07.2019 року, вих. № 116-1201, виданий головним бухгалтером підприємства ОСОБА_2 сума належна позивачу при звільненні становить: за лютий 2018 р. - 2 190,83 грн., за березень 2018 р. - 2 507,47 грн., за травень 2018 р. - 2 347,52 грн., за червень 2018 р. - 2605,43 грн., за липень 2018 р. - 718,14 грн., за серпень 2018 р. - 2 602,75 грн. Всього заборгованість по заробітній платі становить 12972,14 грн. (а.с.7)

На підставі довідки № 116-1202 від 19.07.2019 року вихідна допомога не виплачена станом на 19.07.2019 р., та за серпень 2018 року становить 13846,47 грн.(а.с.8)

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати.

Отже, відсутність коштів у роботодавця жодним чином не може слугувати поважною причиною невиплати працівникові всіх належних йому сум, а невиплата заробітної плати розцінюється Європейським судом з прав людини як порушення права на мирне володіння своїм майном.

Оскільки на теперішній час позивачу не виплачена заробітна плата та вихідна допомога при звільненні, то права позивача підлягають поновленню шляхом стягнення нарахованих, проте не виплачених сум.

На підставі п. 1.ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовним вимогами про стягнення заробітної плати.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81,82, 279, 265, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та вихідної допомоги - задовольнити.

Стягнути з Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», , (м.Запоріжжя, пр. Соборний, 3) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 12972 (дванадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) гривні 14 копійок та 13846 (тринадцять тисяч вісімсот сорок шість) гривень 47 копійок вихідної допомоги, в всього 26818 (двадцять шість тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 61 копійка.

Стягнути з Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», , (м.Запоріжжя, пр. Соборний, 3) на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Михайлова