Справа № 161/6312/20
Провадження № 2/161/2205/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 серпня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Крупінської С.С.

при секретарі Бакай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В заяві зазначає, що 07.12.2019 року у м. Луцьку він надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США. Повернення йому коштів відповідачем було визначено частками: 05.02.2020 року - 3 000 доларів, 05.03.2020 року - 3 000 доларів, 05.04.2020 року - 4 000 доларів. У встановлений строк відповідач кошти не повернув, а тому просить суд стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором позики в сумі 10 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 270 774 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, а тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Судом встановлено, що 07 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою (а.с. 10). Відповідно до умов укладеного між сторонами договору позики позивач передав у власність відповідачу грошові кошти, сума позики становить 10 000,00 доларів США. Відповідач зобов`язався повернути позивачу суму позики до 05.04.2020 року частинами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позикодавець свої зобов`язання перед позичальником виконав, передав останньому грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США. Вказаний факт підтверджується розпискою (а.с.10).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 грошові кошти не повернув, заборгованість за отримані кошти згідно розписки складає 10 000 доларів США., що по курсу НБУ становить 270 774 грн., а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача суму позики.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 526, 1046, 1047, 1051 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН невідомо) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) суму боргу в розмірі 10 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 270 774 (двісті сімдесят тисяч сімсот сімдесят чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН невідомо) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 2 707 (дві тисячі сімсот сім) грн. 74 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 31.08.2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська