Єдиний унікальний номер 234/6189/20
Номер провадження 22-ц/804/2543/20
Номер провадження 22-ц/804/2543/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Азевича В.Б., Папоян В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 10 червня 2020 року (ухваленого під головуванням судді Данелюк О.М. у м. Краматорськ Донецької області, повний текст судового рішення складено 10 червня 2020 року) у цивільній справі №234/6189/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 07.02.2011 року по 18.02.2020 року працював слюсарем-ремонтником на Приватному акціонерному товаристві «Старокраматорський машинобудівний завод». 18.02.2020 року його звільнено у зв`язку зі скорочення чисельності та штату працівників в порядку п.1 ст.40 КзПП України. Однак у день звільнення відповідач не провів з ним остаточний розрахунок, а саме не виплатив заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2019 року по лютий 2020 року у розмірі 14715,87 грн..

Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2019 року по 18 лютого 2020 рік у розмірі 14715,87грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.02.2020 року по 10.04.2020 року у розмірі 17384,88грн.

Рішенням Краматорського міського суду від 10 червня 2020 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ПрАТ «Старокраматорський машинобудівний завод» на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2019 року по 10 квітня 2020 року у сумі 14 715,87 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 8506,71 грн; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840,80грн.

Ухвалою Краматорського міського суду від 15 червня 2020 року виправлено описку у 26 абзаці мотивувальної частини та у резолютивній частині оскаржуваного рішення щодо розподілу судових витрат, виклавши його у такій редакції:

«Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» (; Донецька область, м. Краматорськ, вул. Конрада Гампера, буд.2) на користь держави судовий збір у сумі 840,80грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.»

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в цій частини у повному обсязі.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Вважає, що розрахунки, проведені судом першої інстанції на підставі середньої заробітної у розмірі 274,41 грн (без утримання податків та обов`язкових платежів) не відповідають нормам чинного законодавства.

Також вважає, що судом неправильно визначено період, за який слід провести розрахунок середньої заробітної плати, оскільки вона складає 51 робочий день та не може бути обмежена через особливий режим роботи на підприємстві у зв`язку із карантином.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є трудовою та малозначною, ціна позову складає 32100,75 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Законність та обґрунтованість рішення від 10 червня 2020 року у не оскаржуваній частині щодо стягнення з ПрАТ «Старокраматорський машинобудівний завод» заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції не перевірялась.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 знаходився в трудових відносинах з відповідачем.

20.07.2011 року ВАТ «СКМЗ» перейменовано в ПАТ «СКМЗ», а в послідуючому в ПрАТ «СКМЗ».

Наказом №17 від 18.02.2020 року позивача було звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України. При звільненні з ним не було проведено повного розрахунку,що не заперечується відповідачем.

Згідно довідки ПрАТ «СКМЗ» заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період з грудня 2019 року по лютий 2020 року становить 14715,87грн. та його середньоденна заробітна плата складає 340,88 грн з якої 66,47 грн податки та збори, а до сплати 274,41грн. (а.с.23).

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд першої інстанції виходив із середньої заробітної плати позивача за останні два місяці перед звільненням у розмірі 274,41 грн (після утримання податків та зборів), а також з того, що за період з 19.02.2020 року по 10.04.2020 року кількість робочих днів, відповідно до пояснень відповідача у зв`язку із карантином, становить 31 день.

Стягуючи заборгованість по заробітній платі,суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те ,що в порушення вимог ст.116 КЗпП України з позивачем

не було проведено повного розрахунку у день звільнення, що тягне за собою застосування положень ст.117 КЗпП України.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N 100 (надалі Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 розділу ІІ Порядку, середньомісячна заробітна плата за період затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу ІІІ Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно довідки, наданої відповідачем і яка не оспорюється позивачем, середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає 340,88 грн., з якого і слід проводити розрахунок.

Проте, визначаючи середньоденний заробіток позивача,суд для розрахунку взяв середньоденний заробіток з виключення сум відрахування на податки, що суперечить положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, оскільки справляння і сплата їх є відповідно обов`язком роботодавця та працівника.

Згідно статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Визначаючи весь час затримки, який підлягає оплаті, виходячи із середньоденного заробітку,суд виходив із того, що у січні 2020 року було 13 робочих дні,у лютому 2020 року-12 робочих днів, у березні 2020 року-6 робочих дні,у квітні та травні-0 робочих днів,і всього 31 робочий день.

Однак такий розрахунок не відповідає положенням ст.117 КЗпП України.

Позивач просив стягнути середню заробітну плату за період з 19.02.2020 року по 10.04.2020 року.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом

множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді в межах позовних вимог складає 37 робочих днів, виходячи із того, що в лютому 2020 року-8 робочих днів,в березні-21,в квітні -8 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку в межах заявлених позовних вимог, який підлягає стягненню з відповідача складає 12612,56 грн. (340,88 грн. х 37), який визначений без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів.

У зв`язку із чим рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає зміні з 8506,71 грн. на 12612,56 грн..

Оскільки позивач має заборгованість по заробітній платі перед позивачем в розмірі 14715,87 грн., то розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку є співмірним із заборгованістю, підстав для зменшення його розміру не вбачається.

Посилання апелянта на кількість календарних днів у зазначений період не грунтується на положеннях законодавства.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку з приводу наявності підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, однак прийняв рішення яке не ґрунтується на вимогах матеріального права при розрахунку суми середнього заробітку, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні у частині визначеного розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку та відповідно в частині стягнення судового збору.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не звільнений від сплати судового збору в частині оскаржуваних вимог, а його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, на підставі положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним до суду апеляційної інстанції судовий збір у розмірі 1525,00 грн., виходячи із суми задоволених позовних вимог (72,55%) та сплаченого ним судового збору при зверненні з позовною заявою та апеляційною скаргою.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як спір у справі трудового характеру, а ціна позову складає 32100,75 грн, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, як рішення у малозначній справі із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст.368, 369, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду від 10 червня 2020 року в частині розміру стягнутого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та розміру судового збору змінити.

Збільшити розмір стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 8506,71 грн. на 12612 (дванадцять тисяч шістсот дванадцять грн.) 56 копійок.

Збільшити розмір стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Старокраматорський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_1 судового збору з 840,80 грн. на 1525,00 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України

Судді: