Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.,

секретар судового засідання Шак О.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Котюкова С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі П`ятихатської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до Територіальної громади в особі П`ятихатської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на будинок АДРЕСА_1 .

В позовній заяві позивач вказує, що з 2003 року мешкає у домоволодінні яке розташоване у АДРЕСА_1 . В 2003 році зазначений житловий будинок ще при житті йому передав у володіння та користування ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право власності на житловий будинок не зареєстроване. Позивач звертався до РКП «Василівське БТІ» з приводу оформлення права власності, просив у своєму зверненні виготовити технічну документацію на будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до виготовленого технічного паспорту вбачається, що будинок та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до користування, а саме проживання в ньому. На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному будинку, до будинку підключені необхідні для проживання комунікації, а саме газопостачання та електропостачання, з позивачем укладено договори на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання, та договір про користування електричною енергією. Таким чином, ОСОБА_1 з 2003 року добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним будинком та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, при необхідності постійно проводить поточний та капітальний ремонти. Біля вказаного житлового будинку з господарськими спорудами знаходиться земельна ділянка загальною площею 0,66 га, з них 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, 0,31 га для ведення особистого селянського господарства. Зазначена земельна ділянка знаходилася в користуванні та рахується за позивачем. З 2003 року ОСОБА_1 , проживаючи у будинку, відкрито і добросовісно сплачував усі комунальні платежі за електроенергію, газ, водопостачання, вивіз сміття, та несе інші витрати для забезпечення нормального існування та схоронності вказаного будинку. Власником будинку був ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті спадщину прийняла його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , крім його доньки ОСОБА_2 немає. Однак ОСОБА_2 не заявляє будь яких правових вимог стосовно вищевказаного будинку з господарськими спорудами. Жодні спадкоємці або інші особи до позивача не зверталися, претензії щодо прав на вищевказаний будинок з господарськими спорудами не висували.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 01 квітня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалено провести розгляд в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 29 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позов та просить задовольнити з підстав, викладених у ньому. Крім того, суду пояснив, що влітку 2003 року він та ОСОБА_3 досягли згоди про купівлю продаж будинку АДРЕСА_1 . Він передав Лютому Миколі 5000 грн. в якості оплати за будинок, однак вони не встигли належним чином оформити договір купівлі-продажу будинку, оскільки ОСОБА_3 помер. Після його смерті спадщину прийняла донька ОСОБА_2 , вона оформила спадкове майно - земельну ділянку, а житловий будинок не бажає оформляти. З 2003 року він користується будинком, однак право власності не має можливості оформити, тому просить суд задовольнити позов.

Представник позивача адвокат Котюков С.П. вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Представник відповідача Територіальної громади в особі П`ятихатської сільської ради Василівського району Запорізької області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2003 року мешкає у домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (надалі Житловий будинок), що підтверджується довідкою з П`ятихатської сільської ради Василівського району Запорізької області від 19 грудня 2017 року №592.

Згідно рішення виконавчого комітету Василівської районної ради народних депутатів Запорізької області №196 від 17.10.1990 року, право власності на зазначений будинок визначено за ОСОБА_3 . Разом з тим, державна реєстрація права власності на вказаний будинок не проведена, Свідоцтво про право власності ОСОБА_3 не отримував.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що він та ОСОБА_3 влітку 2003 року в усній формі уклали договір купівлі продажу Житлового будинку, він передав ОСОБА_3 5000 грн., а останній ОСОБА_1 Житловий будинок. Договір купівлі-продажу Житлового будинку не був укладений, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 не заявляє будь яких правових вимог стосовно вищевказаного Житлового будинку з господарськими спорудами.

Згідно інформації, наданої РКП «Василівське БТІ», право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстроване, зазначене підтверджується довідкою з РКП «Василівське БТІ» від 06.11. 2018 року №740.

Біля вказаного Житлового будинку з господарськими спорудами знаходиться земельна ділянка загальною площею 0,66 га, з них 025 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, 0,31 га для ведення особистого селянського господарства. Зазначена земельна ділянка знаходилася в користуванні та рахується за ОСОБА_1 , зазначене підтверджується довідкою з П`ятихатської сільської ради Василівського району Запорізької області від 06 березня 2019 року №128.

Згідно п.9 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховуала факт знаходження майна у її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс/18), набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних у ч.1 ст.344 ЦК України умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, зазначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевненим у тому, що на це майно не претендують інші особи і він не отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Велика Палата ВС зазначила, що йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. При цьому така особа має не визнавати або оспорювати це право позивача, і між сторонами має існувати спір про право, який суд вирішує у порядку позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності за набувальною давністю на будинок АДРЕСА_1 , не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. ОСОБА_1 вважав та вважає, що він купив вказаний будинок у ОСОБА_3 , після смерті останнього спадщину прийняла його донька відповідачка ОСОБА_2 , яка визнає та не оспорює право позивача на житловий будинок, між сторонами не існує спору про право. За таких обставин відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі П`ятихатської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 11 лютого 2020 року.

Суддя М.А. Носик