Дата документу 22.09.2020 Справа № 333/168/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 333/168/20 Головуючий у 1 інстанції: Михайлова А.В.
№ 22-ц/807/2566/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Волчанова І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ

В січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначав, що 20 травня 1995 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, від шлюбу мають сина, ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що стосунки між сторонами погіршилися, вони стали проживати окремо, а в подальшому шлюб між ними було розірвано. На сьогоднішній день їх син проживає з відповідачем та перебуває на їх спільному утриманні. До офіційного розлучення між сторонами укладений договір про сплату аліментів від 29.10.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Свинаренко О.В. та за реєстрований в реєстрі за № 1505, згідно умов якого позивач зобов`язався сплачувати аліменти ОСОБА_1 на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття, а у разі продовження навчання у вищому начальному закладі, - до його закінчення у розмірі 6 000, 00 гривень. 16.01.2019 року він звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів. За наслідками розгляду справи, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2019 року у справі № 333/247/19 у задоволенні позову було відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 червня 2019 року апеляційну скаргу було задоволено, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2019 року у справі №333/247/19 скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено. Змінено розмір аліментів, які щомісячно стягуються з мене у виді твердої грошової суми на підставі договору про сплату аліментів від 29.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Свинаренко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1505 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , з «6 000, 00» грн. на «2 500, 00 грн.», починаючи з дня набрання законної сили постановою апеляційного суду у цій справі - 20 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2019 року, було задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову Запорізького апеляційного суду від 20 червня 2019 року, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2019 року залишено в силі. На момент укладення з відповідачем угоди про добровільну сплату аліментів у розмірі 6 000.00 гривень щомісячно матеріальний стан дозволяв позивачу сплачувати відповідний розмір аліментів, так як на той час він був зареєстрований як ФОП та мав відповідно високий дохід від здійснення підприємницької діяльності, що безпосередньо було відомо відповідачу. На початок 2019 року, через відсутність клієнтів, які б потребували послуг позивача як ФОП, він вимушений був завершити свою підприємницьку діяльність, яка стала нерентабельною та не приносила відповідно ніякого доходу. Вказані обставини підтверджуються витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення підприємницької діяльності, дата зняття з обліку 10.04.2019 року. Після розгляду вищевказаної справи за № 333/247/19 про зміну розміру аліментів майновий стан позивача погіршився. Лише з 18.10.2019 року він працевлаштувався у ФОП ОСОБА_4 на посаді водія з зарплатою у розмірі 4 200,00 грн. Крім того, у нього з`явилась нова сім`я. 30.08.2019 року він одружився з ОСОБА_5 , яка має дитину від попереднього шлюбу. Дитина проживає разом з позивачем. Дружина працює на посаді менеджера із зв`язків з громадськістю TOB «HACK АВТО» з 11.09.2017 року, середній місячний нарахований дохід складає 4 773,07 грн. Позивач бере участь в утриманні не тільки своєї дитини ОСОБА_3 , а й в утриманні нової сім`ї. Сімейний бюджет позивача достатньої мірою не дає змогу самим прожити на середньому рівні, не кажучи про обов`язок щодо сплати аліментів у розмірі 6 000,00 гривень на неповнолітнього сина. Неспроможність позивача сплачувати аліменти у такому розмірі може стати наслідком для позбавлення його та його сім`ї єдиного житла для проживання, накладення обмеження щодо керування транспортним засобом. На цей час, частину аліментів допомагають сплачувати його батьки, які є пенсіонерами.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього у виді твердої грошової суми на підставі договору про сплату аліментів від 29.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Свинаренко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1505, на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , з 6000, 00 грн. щомісячно, на 1/4 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у виді твердої грошової суми на підставі договору про сплату аліментів від 29.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Свинаренко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1505, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 6000, 00 грн. щомісячно на 1/4 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати щодо зміни розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі договору про сплату аліментів від 29.10.2018 року з 6000 грн. до ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції, актовий запис № 614.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2019 року у справі № 333/5545/18 шлюб між сторонами розірвано.

Між сторонами був укладений договір про сплату аліментів від 29.10.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В. та за реєстрований в реєстрі за № 1505, згідно умов якого позивач зобов`язався сплачувати аліменти ОСОБА_1 на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття, а у разі продовження навчання у вищому начальному закладі, - до його закінчення у розмірі 6 000, 00 гривень.

Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_2 як фізична особа-підприємець знятий з обліку 10.04.2019 року.

30.08.2019 року позивач одружився з ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 , виданого Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 30.08.2019 року, актовий запис № 774.

Відповідно до довідки № 01-12.05.2020 від 12.05.2020 року позивач ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді водія з 18.10.2019 року, заробітна плата з 01.11.2019 року по 30.04.2020 року складає 19110,00 грн.

Відповідно до довідки № НС-00000009 від 24.10.2019 року дружина позивача ОСОБА_5 працює в ТОВ «НАСК АВТО» з 11.09.2017 року на посаді менеджера із зв`язків з громадськістю, зарплата з квітня по вересень 2019 року складає 28638,41 грн.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків Олександрівського управління у м. Запоріжжі ГУ ДПС у Запорізькій області № 1152/0/49 від 24.02.2020 року дохід ОСОБА_2 за 4 квартал 2019 року складає 5200,00 грн.

Таким чином суд першої інстанції досліджував майновий стан позивача та дійшов висновку про те, що він погіршився порівняно з тим часом, коли сторонами узгоджувалася домовленість про сплату аліментів у 2018 році.

Та обставина, що на утриманні позивача знаходиться дитина його дружини від першого шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не підтверджена жодними доказами, як і не підтверджений обов`язок позивача утримувати іншу дитину.

Разом з тим, судова колегія вважає, що це не впливає на остаточне рішення суду першої інстанції, враховуючи що наразі немає жодних доказів на підтвердження того, що позивач має дохід, який дозволятиме йому сплачувати аліменти у розмірі, визначеному у договорі подружжя.

За п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Оскільки відповідно до ст. 182 СК України на визначення розміру аліментів впливають зазначені вище обставини, суд першої інстанції правомірно вважав переконливими вказані позивачем підстави для зменшення розміру аліментів, визначеного сторонами договором про сплату аліментів від 29 жовтня 2018 року, в зв`язку з чим задовольнив позов.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що у позивача залишилися заощадження не підтверджене жодними доказами, як і не підтверджене його спроможність сплачувати гршові кошти у розмірі домовленості на 2018 рік.

За таких обставин суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих сторонами у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення..

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2020 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2020 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: Кухар С.В.

О.З. Поляков