ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7617/20 Справа № 199/787/20 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Городничої В.С.,

суддів Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Солодової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2020 року про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", третя особа - державний реєстратор державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпропетровської області виконавчого комітету сільської ради Васильківського району Дубовик Андрій Олександрович, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності на квартиру,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до АТ "Альфа-Банк", третя особа - державний реєстратор державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпропетровської області виконавчого комітету сільської ради Васильківського району Дубовик А.О., про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності на квартиру.

Крім того, 27 травня 2020 року позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вона просила вжити заходів забезпечення позову, а саме: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтуванні заяви зазначила, що між позивачкою та УніКредит Банк Товариством з обмеженою відповідальністю (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк») був 29.05.2008 року укладений іпотечний договір №MRTG-53/S2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тараненко Л.О. 12.12.2019 року державним реєстратором виконавчого комітету сільської ради Васильківського району Дубовик А.О. було проведено державну реєстрацію, відповідно до якої право власності на предмет іпотеки за договором №MRTG-53/S2 від 29.05.2008 року квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано за АТ «Альфа-Банк». Позивач вважає, що існує загроза того, відповідач може здійснити відчуження спірної квартири, що у випадку задоволення позовних вимог ускладнить виконання рішення суду.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2020 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Із метою забезпечення позову ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», третя особа державний реєстратор державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпропетровської області, виконавчий комітет сільської ради Васильківського району Дубовик А.О., про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності на квартиру, заборонено АТ «Альфа-Банк» (, м.Київ, вул.Велика Васильківська,100), а також іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачі в оренду квартири, реєстрації майнових прав квартири АДРЕСА_1 , до моменту набрання законної сили рішення суду у справі №199/787/20.

Не погодившись з такою ухвалою суду, АТ "Альфа-Банк" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу АТ "Альфа-Банк", не скористалися.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на обгрунтованість заяви ОСОБА_1 , зокрема, те, що в разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Єдиною підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2020 року позивач звернулася до суду першої інстанції з вищезазначеним позовом. Предметом позову є: скасування рішення індексний номер 50240375 від 16.12.2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 державним реєстратором державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області Дубовиком А.О.; скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності АТ Альфа-Банк () на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Виходячи з інформації (номер інформаційної довідки 196831909 від 20.01.2020 р.) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належне позивачеві майно квартира загальною площею 55,9 кв.м., житлова площа 40.1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , змінило власника на АТ Альфа-Банк ().

Як вбачається з позову, між сторонами дійсно існує спір щодо правомірності набуття Банком права власності на іпотечне майно квартиру АДРЕСА_1 , та належить на праві власності АТ Альфа-Банк ().

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що оскаржувана ухвала порушує права АТ Укрсоцбанк, як власника відповідного майна, оскільки заходи забезпечення позову, вжиті судом першої інстанції, ніяким чином не обмежують права Банку на володіння та користування майном. Заборона на відчуження спірного майна є оправданою та співмірною до вирішення спору між сторонами.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що не вирішено питання щодо застосування зустрічного забезпечення.

Так, заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення (п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України). Водночас, тлумачення цієї норми процесуального закону як обов`язок у кожному випадку подання заяви про забезпечення позову одночасно пропонувати конкретне зустрічне забезпечення є помилковим, оскільки не відповідає дійсному змісту цієї норми, не враховує її взаємозв`язку з положеннями ст.ст.154,155 ЦПК України та з підставами, предметом і видом забезпечення кожного конкретного позову.

Колегія суддів звертає увагу, що норма п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України сформульована як «пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення», а не пропозиції «про» зустрічне забезпечення, тобто, допускає як пропозицію про застосування зустрічного забезпечення, якщо за обставинами справи таке вимагається чи є необхідним, так і вказівку на те, що з огляду на обставини справи (передусім - на предмет позову, вид пропонованого забезпечення позову) для застосування зустрічного забезпечення підстав чи потреби немає.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а ухвала суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2020 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С.Городнича

Судді: О.В.Лаченкова

М.Ю.Петешенкова