Справа № 459/3835/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/811/2429/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
Провадження №22-ц/811/942/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 листопада 2017 року та додаткове рішення цього ж суду в складі судді Новосада М.Д. від 19 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,Червоноградської державної нотаріальної контори, про визнання права на спадщину за законом та за позовом третьої особи яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3 з участю третіх осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Червоноградської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 листопада 2017 року (в якому ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 19 вересня 2018 року внесено виправлення) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Червоноградської державної нотаріальної контори про визнання права на спадщину за законом та позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до предмету спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3 з участю третіх осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Червоноградської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним, визнання права на спадщину за законом відмовлено.

Додатковим рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Червоноградської державної нотаріальної контори про визнання права на спадщину за законом та позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до предмету спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3 з участю третіх осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Червоноградської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 листопада 2017 року та додаткове рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19 вересня 2018 року оскаржила ОСОБА_1 .

В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Вважає, що рішення є несправедливе, незаконне і необґрунтоване та ухвалене з істотним порушенням процесуального закону. Зазначає, що Висновок судового психіатричного експерта № 70 від 08 лютого 2016 року в якому зазначено, що ОСОБА_8 на момент складення заповіту 05 червня 2012 року психічними розладами не страждала та могла усвідомлювати значення своїх дій, не може слугувати доказом у справі, оскільки не був обов`язковим для суду, у відповідності до ч. 6 ст. 147 ЦПК України в редакції чинній на момент проведення експертизи. Судом не надано будь - якого значення показанням свідків, допитаних в судовому засіданні, які підтвердили той факт, що ОСОБА_8 на момент посвідчення заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Звертає увагу й на те, що судом не спростовано й того факту, що ОСОБА_8 не зачитувала оспорюваний заповіт в голос, висновок комісійної судово - медичної експертизи № 108 від 31 липня 2017 року, яким підтверджено, що ОСОБА_8 не могла зачитати заповіт через вади зору до уваги не взяв, зіславшись на ч. 6 ст. 147 ЦПК України, відповідно до якої висновок експерта не є обов`язковим для суду, притому взявши до уваги висновок судово - психіатричної експертизи. Вважає, що все вищенаведене свідчить про відсутність волі заповідача на складання такого заповіту, так як ОСОБА_8 вже не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, складання та посвідчення заповіту відбувалось з порушенням закону.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення, просить таке скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.Вважає додаткове рішення незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному дослідженні обставин справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а тому таким, що відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення її позовних вимог і в названій частині. Щодо вимоги про визнання за нею, як спадкоємицею за законом померлої ОСОБА_8 права на її спадщину за законом, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_8 із визнанням за нею права власності на неї в порядку цього спадкоємства, то також підтримує доводи та необґрунтованості рішення суду в цій частині від 24.11.2017р. і стосовно додаткового рішення від 19.09.2018р. Звертає увагу, що ОСОБА_3 не прийняла спадщину ОСОБА_8 за заповітом, а спадщину ОСОБА_8 за законом прийняла вона, що стверджується наявними у справі документами, що прийняття нею такої спадщини, та відкриття щодо цього спадкової справи. Подання заяви про прийняття спадщини свідчить про прийняття такої (ст. 1269 ЦК), а відтак у суду не було підстав для відмови у задоволенні її вимоги про визнання за нею права на спадщину ОСОБА_8 за законом. Оскільки на момент подачі позову у цій справі їй ставились перешкоди в поданні особисто заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході розгляду цієї справи за її позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту ОСОБА_8 недійсним, тобто вже після спливу 6-ти місячного строку для прийняття спадщини у зв`язку з її неприйняттям іншими (ч.2 ст. 1270 ЦК), дізнавшись про те, що ОСОБА_3 не прийняла спадщину, а направила в Червоноградську ДНК поштою заяву про свій намір прийняти її спадщину.

В судове засідання окрім позивачки ОСОБА_1 та її представника та представника відповідачки ОСОБА_3 решта учасників справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що учасники справи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, причин неявки не повідомлено та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що від відповідачки ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності та її інтереси в судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позиваки та її представника на підтримання апеляційних скарг, пояснення представника відповідачки в заперечення апеляційних скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, заяв про уточнення позовних вимог, апеляційних скарг, відзиві на них, а також інших письмових та усних заяв та пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 листопада 2017 рокувбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч. 3 ст. 203, ст.ст. 1233, 225, 1257, 215, 52 ЦК України, постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №281/20595 та відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що позивачка являється двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_8 , що підтверджується копіями свідоцтва про її народження, свідоцтва про шлюб та довідок Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області №371 від 26.06.2013 року та №375 від 03.07.2013 року. Треті особи по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 також являються двоюрідними сестрами, а ОСОБА_7 двоюрідним братом померлої ОСОБА_8 та разом із позивачкою є спадкоємцями майна останньої за законом. Відповідно до заяв від 21.08.2013 року та 29.08.2013 року останні відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 в користь позивачки. ОСОБА_8 належала на праві власності квартира по АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, копіями свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 20.05.2003 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Приблизна вартість квартири померлої ОСОБА_8 АДРЕСА_2 станом на 25.07.2013 року становить 118822 грн., що підтверджується копією звіту про незалежну оцінку. Копією заповіту від 05.06.2012 року стверджується, що ОСОБА_8 заповіла вище згадану квартиру відповідачці ОСОБА_3 . Як вбачається з витягу з реєстру для реєстрації нотаріальних дій Червоноградської державної нотаріальної контори за 2012 рік, державний нотаріус Заєць М.В. 05.06.2012 року о 15.15 год. посвідчив заповіт НОМЕР_2 . ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть. За життя ОСОБА_8 знаходилась на обліку в територіальному центрі соціального обслуговування у відділенні соціальної допомоги вдома з 16.03.1993 року по 19.03.2013 року як одинока. Соціальні послуги їй надавав соціальний робітник ОСОБА_10 . У матеріалах справи містяться відомості про стан здоров`я ОСОБА_8 з її медичних документів та пенсійної справи. Остання являлась інвалідом ІІ групи по зору. Згідно із відповіді Червоноградської центральної міської лікарні №6774 від 30.10.2017 року ОСОБА_8 не перебувала на стаціонарному лікуванні в ЦМЛ. З висновку комісійної судово-медичної експертизи №108 від 31.07.2017 року слідує, що ОСОБА_8 мала вроджену катаракту обох очей. З приводу захворювань очей у 1979 році була визнана інвалідом 2-ої групи. Крім того у неї був «поліартрит» - хронічне запальне захворювання суглобів. Будь-яких медичних документів із записами лікарів про гостроту зору ОСОБА_8 за період 2012 року для вивчення членам комісії надано не було. Враховуючи прогресування захворювання очей, малоймовірно, щоб вона могла самостійно читати та писати на момент посвідчення заповіту 05.06.2012 року. Однак даний висновок експерта не є категоричним. З письмових пояснень ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 встановлено, що вони проживали із померлою ОСОБА_8 в одному будинку, часто бачились і спілкувались. Вона була одинокою, що родини не мала. За нею доглядала сусідка ОСОБА_3 , яка готувала, прибирала, купувала продукти та ліки, виконувала інші прохання померлої. Їм було відомо, що ОСОБА_8 заповіла свою квартиру відповідачці ОСОБА_3 .. За життя ОСОБА_8 психічними розладами не страждала. ОСОБА_3 разом із іншою сусідкою ОСОБА_14 займались похованням ОСОБА_8 .. Позивачку не знали і не бачили, що вона навідувала померлу ОСОБА_8 .. Зазначені свідки дали також письмові пояснення з приводу обставин справи, що містяться у матеріалах справи. Однак суд оцінив пояснення позивачки критично, так як доказів про те, що вона спілкувалась із померлою ОСОБА_8 , знала про її стан здоров`я та умови життя на момент складення заповіту, позивачкою не наведено та судом таких не здобуто. Крім того вони спростовуються висновком експерта та показами представника третьої особи державного нотаріуса Заєць М.В., який вказав, що ОСОБА_8 була адекватна, у неї не було ознак психічного розладу. Зокрема, із висновку судово-психіатричного експерта №70 від 08.02.2016 року встановлено, що ОСОБА_8 в момент укладення нею заповіту ІНФОРМАЦІЯ_3 року стійким хронічним психічних захворюванням чи недоумством не страждала, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_8 склала спірний заповіт ІНФОРМАЦІЯ_3 - задовго до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Остання була при здоровому глузді за життя і до смерті, психічними розладами не страждала. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_8 усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними у момент вчинення правочину (заповіту) і відповідно такий відповідав її волевиявленню. Тому підстав визнавати його недійсним немає. Те, що ОСОБА_8 була інвалідом 2 групи по зору не свідчить про те, що вона нічого не бачила і не могла прочитати та підписати заповіт. Висновок експерта з приводу цього питання не є категоричним, допускає припущення, що хвороба прогресувала, вказує, що малоймовірною була можливість ОСОБА_8 прочитати і підписати заповіт, хоча і не виключає це повністю. Відсутність підтверджуючих документів про звернення ОСОБА_8 до лікарів із скаргам на зір протягом останні кілька років дає підстави припускати, що стан її зору міг не погіршуватись. Необхідності посвідчувати спірний заповіт при свідках не було. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, враховуючи, що висновок комісійної судово-медичної експертизи №108 від 31.07.2017 року не містить чітких й однозначних висновків, датючи оцінку й іншим доказам, які згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України надані сторонами, оцінюючи їх у взаємному зв`язку й сукупності суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 могла самостійно прочитати та підписати заповіт без сторонньої допомоги. Суперечності між місцями укладення заповіту не спростовують той факт, що заповіт було складено та посвідчено саме в Червоноградській державній нотаріальній конторі. При цьому нотаріусом було додержано основних вимог щодо форми та посвідчення спірного заповіту. Те, що він був підписаний заповідачем у її квартирі не є істотною умовою для визнання заповіту нікчемним у зв`язку із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що форма заповіту відповідає вимогам ст.1247 ЦК України і такий відповідав волевиявленню заповідача. Підстав для визнання оспорюваного заповіту нікчемним та недійсним немає, тому у задоволенні позовів слід відмовити.

Із змісту оскаржуваного додаткового рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2018 року вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 270 ЦПК України, та ухвалюючи додаткове рішення, виходив з того, що 24.11.2017 року Червоноградським міським судом Львівської області винесено рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Червоноградської державної нотаріальної контори про визнання права на спадщину за законом та позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до предмету спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3 з участю третіх осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Червоноградської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним, визнання права на спадщину за законом - відмовлено. У матеріалах справи міститься заява позивача про уточнення позовних вимог від 27.01.2017 року, яку остання подала в ході розгляду справи по суті, та просила суд: - визнати недійсним/нікчемним заповіт ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в користь відповідача, який був посвідчений державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Заєць М.М. і зареєстрований в реєстрі за № 1-728; - визнати за нею, як спадкоємницею за законом померлої ОСОБА_8 право на її спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_8 , визнавши за позивачем право власності на таку в порядку цього спадкоємства. З приводу даних позовних вимог сторони подавали докази і давали пояснення, що підтверджується документами, що містяться у матеріалах справи. Як вбачається зі змісту рішення від 24.11.2017 року вище згадані вимоги позивача були зазначені в описовій частині та у мотивувальній частині рішення дана мотивована оцінка аргументів учасників справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову з врахуванням усіх перерахованих вимог позивача, а також вказані норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Однак у резолютивній частині даного рішення вказано, що судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача про визнання права на спадщину за законом. Тобто судом було зроблено загальний висновок суду про відмову в позові повністю, однак не вказано кожної із заявлених вимог. Таким чином не вирішеними залишились вимоги позивача про визнання недійсним/нікчемним заповіту ОСОБА_8 та про визнання за позивачем, як спадкоємницею за законом померлої ОСОБА_8 , право на її спадщину за законом на квартиру на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_8 , шляхом визнання за позивачем права власності на таку в порядку цього спадкоємства. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що слід ухвалити додаткове рішення з приводу даних вимог позивача.

Перевіряючи оскаржувані судові рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують та підстав для їх скасування немає.

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 з участю третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,Червоноградської державної нотаріальної конториу якому просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_8 в користь ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Червоноградської міської державної нотаріальної контори; зобов`язати Рябець Ярославу повернути їй свідоцтво про смерть її сестри ОСОБА_15 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за нею право спадщини за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

27.01.2017р. ОСОБА_1 подала суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила суд: визнати недійсним/нікчемним заповіт ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в користь відповідача ОСОБА_3 , який був посвідчений державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Заєць М.В. і зареєстрований в реєстрі за №1-728; визнати за нею, як спадкоємницею за законом померлої ОСОБА_8 , право на її спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_8 , визнавши за нею право власності на неї в порядку цього спадкоємства.

В обґрунтування вимог покликалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її двоюрідна сестра ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , вона відвідувала сестру за місцем її проживання разом із сусідом ОСОБА_16 та вона повідомила, що хоче оформити заповіт на квартиру на неї. Вона не прийняла цього до уваги, оскільки думала, що у зв`язку з віком сестра не усвідомлює значення сказаного. Вона мала намір приїхати до неї 20-22 березня для складання заповіту. Про смерть сестри її ніхто не повідомив. Після того як їй стало відомо про смерть ОСОБА_8 , вона та інші спадкоємці звернулись в Червоноградську державну нотаріальну контору де дізнались, що сестра заповіла свою квартиру сусідці відповідачці ОСОБА_3 . Вважає заповіт недійсним, оскільки на день його посвідчення у сестри міг спостерігатись процес психічного розладу. В обгрнутування заяви про уточнення позовних вимог вказала, що на момент смерті її двоюрідна сестра ОСОБА_8 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тому вважає, що спірний заповіт слід визнати недійсним на підставі ст.225 ЦК. Також просить визнати спірний заповіт нікчемним, так як такий складено з порушенням його форми. Зазначила, що зазначені у заповіті місце та час його складення не відповідають дійсності. Вважає, що нотаріусом при посвідченні даного заповіту було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій, так як спірний заповіт складався нотаріусом за допомогою технічних засобів в приміщенні нотаріальної контори, підписала його ОСОБА_8 у себе вдома, остання його вголос не прочитала, а посвідчення його відбулось знову у нотаріальній конторі за відсутності заповідача.

Третя особа ОСОБА_5 також подала в суд позов до ОСОБА_3 з участю третіх осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Червоноградської державної нотаріальної контори, у якому просила визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , який посвідчений державним нотаріусом Червоноградської ДНК Заєць М.В. 05.06.2012р.

В обґрунтування позову послалась на те, що ОСОБА_8 тяжко хворіла і не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними через те, що була інвалідом по зору, мала тяжке захворювання алергію. Тому вважає, що цей заповіт підлягає визнанню недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с.57 т.1).

Позивачка ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , що підтверджується копіями свідоцтва про її народження (а.с.5 т.1), свідоцтва про шлюб (а.с.5а т.1) та довідок Сушнівської сільської ради Радехівського району Львівської області №371 від 26.06.2013 року (а.с.6 т.1) та №375 від 03.07.2013 року (а.с.7 т.1).

Треті особи по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , також, є двоюрідними сестрами, а ОСОБА_7 двоюрідним братом померлої ОСОБА_8 та разом із позивачкою є потенційними спадкоємцями майна останньої за законом.

ОСОБА_8 належала на праві власності квартира по АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, копіями свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 20.05.2003 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.171,172 т.1).

Копією заповіту від 05.06.2012 року також стверджується, що ОСОБА_8 заповіла вище згадану квартиру відповідачці ОСОБА_3 (а.с.54 т.1).

Як, також, вбачається з витягу з реєстру для реєстрації нотаріальних дій Червоноградської державної нотаріальної контори за 2012 рік, державний нотаріус Заєць М.В. 05.06.2012 року о 15.15 год. посвідчив заповіт НОМЕР_2 (а.с.125-126 т.1).

Однак, відповідно до заяв від 21.08.2013 року та 29.08.2013 року (а.с.19, 20, 21 т.1) треті особи ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_17 спадщини не приймали та заявами відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , зокрема, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в користь позивачки ОСОБА_1 .

Крім цього з копії спадкової справи після смерті ОСОБА_8 (Т.2 .а.с 169-191) вбачається, що на час смерті ОСОБА_8 проживала сама, тобто фактично, як особа, що проживала спільно на час смерті із спадкодавцем, ніхто спадщини не прийняв.

З матеріалів справи, також, вбачається, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12 січня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Червоноградської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Червоноградська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , Державна реєстраційна служба Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 7 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 січня 2017 року без змін та таке набрало законної сили.

Зважаючи на те, що позивачка ОСОБА_1 не є спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 , спірний заповіт на жодні її права та інтереси не впливає та вплинути не може і тому вона не є тією особою, за позовом якої суд може постановити рішення про визнання такого нікчемним, недійсним чи скасувати такий.

Зважаючи на те, що позивачка ОСОБА_1 не є спадкоємицею ОСОБА_8 , яка прийняла спадщину, не може бути задоволена і її вимога про визнання за нею права власності на майно згаданої спадкодавиці в порядку спадкування.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційних скарг вцілому слід визнати необґрунтованими, а самі скарги слід залишити без задоволення.

Рішення ж суду та додаткове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 листопада 2017 року та додаткове рішення цього ж суду від 19 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 березня 2020 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра