Справа № 541/1536/20
Провадження №2/541/875/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 вересня 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Куцин В.М.,

секретаря судових засідань Байва Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, оскільки відповідач ОСОБА_2 , який є батьком дитини, має можливість надавати матеріальну допомогу, тому що має задовільний стан здоров`я, є працездатним, працює, інших утриманців не має.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19.08.2020 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення вказаної ухвали на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз?яснено право та порядок такого подання.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що з відповідачем не змогли домовитися про матеріальне утримання дитини, тому просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Подав відзив, в якому зазначив, що не заперечує сплачувати аліменти в розмірі встановленого чинним законодавством. Зауважував, що надає матеріальну допомогу на утримання дитини в грошовій формі в розмірі 1000 грн. та купує одяг, взуття, іграшки та інше, неодноразово надав кошти для оплати дитячого садочку. Позивач є власником бізнесу, у володінні має мережу суші - рол - барів та працює в компанії «Фаберлік». Він не працює, має не стабільні заробітки.

Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду від 27 березня 2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3). Від цього шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.06.2015 (а.с. 4). Дитина перебуває на утриманні позивача.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини, доказів стану здоров`я та матеріального становища відповідача по справі ОСОБА_2 , як платника аліментів, та позивача по справі ОСОБА_1 , як стягувача, а також доказів перебування на утриманні у відповідача непрацездатних осіб та інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів - сторони суду не надали та не повідомили.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 1989 року та ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько( -ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

6) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення дитини, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі і тому підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4(однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 14 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог - що зумовлює стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь держави 840 гривень 80 копійок. судового збору пропорційно до задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до п.1. ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 180-182 СК України, ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити .

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4(однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 14 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. на користь держави судовий збір від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Допустити до негайного виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасники справи :

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 22 вересня 2020 року.

Суддя: В. М. Куцин