Єдиний унікальний номер: 379/216/20
Провадження № 2/379/230/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Штельмах А.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тараща в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом і просить скасувати арешт всього нерухомого (невизначеного) майна, реєстраційний номер обтяження 7411669, який було накладено 19.02.2002 реєстратором: Таращанська районна державна нотаріальна контора, та скасувати запис про арешт майна у відомостях з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Позивачка, вважаючи, що безпідставно накладеним арештом на нерухоме (невизначене) майно її померлого батька порушуються її як спадкоємиці законні права щодо вільного користування та розпорядження своїм майном, звернулася до суду з даним позовом.

В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно. Проте, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглядати справу без участі представника.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_3 , який до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою по АДРЕСА_1 . Місцем відкриття спадщини після його смерті є м. Тараща Київської області. Дане підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 03 квітня 2019 року Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.7).

26.12.2019 приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В. позивачці було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , 1964 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: житлового будинку з прибудовами із ракушняка, обкладеного цеглою, 1991 року побудови, загальною площею - 113,10 кв.м., житловою площею - 57,50 кв.м., позначеного наплані літерою «А1», сараю цегляного, позначеного на плані літерою «Б1», огорожі з дерева та металу, позначеної на плані під №1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що належало померлому ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27.05.2003 виконавчим комітетом Таращанської міської ради Київської області, на підставі рішення виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області від 02.04.2003 № 25 та зареєстрованого 10.06.2003 в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації, записаного в реєстрову книгу за № 31, номер запису: 4716, реєстраційний номер: 1241017, є його дочка ОСОБА_1 (а.с. 8).

Так, згідно інформаційної довідки №196649023 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, реєстраційний номер обтяження: 7411669, зареєстровано 19.06.2008 року реєстратором: Таращанська районна державна нотаріальна контора на підставі ухвали Таращанського районного суду Київської області від 19.02.2002 № б/н, вх. № 648 від 18.06.2008 уточнення анкетних даних боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно листа Таращанського районного суду Київської області від 18.06.2008 № 2-522/02 р., накладено арешт на невизначене все майно (а.с. 9-10).

Так, ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 19.08.2002 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, накладено арешт на майно, яке є власністю ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23.08.2002 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено частково: стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень (а.с. 12).

Згідно довідки № 2991/18.16-28 від 26.02.2020 року, виданої Таращанським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на виконання до Таращанського РВ ДВС згідно перевірки книг обліку виконавчих проваджень за 2002-2003 роки ухвала Таращанського районного суду Київської області № б/н від 19.02.2002, яка є підставою накладення арешту на майно, не надходила (а.с. 20).

Таким чином, суд приходить до висновку, що на належний ОСОБА_3 вищезазначений житловий будинок накладено арешт безпідставно, чим порушені спадкові та майнові права позивачки, як спадкоємиці за законом першої черги після смерті батька, щодо володіння, користування та розпорядження власністю.

Стаття 1268 ч. 5 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В зв`язку з тим, що арешт на майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , на даний час не скасований, що є перешкодою для вільного користування та розпорядження своїм майном, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року Про судову практику в справах про зняття арешту з майна позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За положеннями ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (діючого на момент закінчення) у разі якщо у виконавчому провадженні держаним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого провадження до суду або іншого органу(посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про знаття арешту, накладеного на майно боржника.

За положеннями ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» від 05.10.2016 у разі закінчення виконавчого провадження, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійсненні державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, що подальше існування арешту є порушенням прав позивачки як власника майна, в порядку спадкування, та становитиме для неї перешкоду у користуванні та вільному розпорядженні будинку, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 12, 13, 19, 77, 78, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Таращанського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити повністю.

Скасувати арешт всього нерухомого (невизначеного) майна, реєстраційний номер обтяження 7411669, який було накладено 19.02.2002 року реєстратором: Таращанська районна державна нотаріальна контора на підставі ухвали Таращанського районного суду Київської області № б/н від 19.08.2002.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін