УХВАЛА

14 грудня 2020 року м. Кропивницький

справа № 398/1151/16-ц

провадження № 88-ц/4809/2/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів Дьомич Л.М., Письменного О.А.,

з участю секретаря Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому заяву ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Кропивницького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 3/4 частини будинку з господарськими будівлями та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач подала змінену позовну заяву, в якій просила визнати за нею право власності на 3/4 частини будинку з господарськими будівлями та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке було видане ОСОБА_3 .

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 02.10.1976 вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_4 , який помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що починаючи із 1978 року вони почали проживати разом з батьками чоловіка в будинку АДРЕСА_1 . Будинок належав батькам чоловіка на підставі договорів купівлі-продажу від 13.03.1963 - 2/3 частини будинку, а від 29.04.1966 - 1/3 частини будинку.

Вказаний будинок було збудовано ще в 1936 році і він перебував в аварійному стані, батьки чоловіка запропонували їм за власні кошти збудувати замість старого будинку новий, який буде вже їхнім будинком.

Право власності на вказаний будинок було зареєстроване за батьком чоловіка, тому саме він звернувся до виконавчого комітету Олександрійської міської ради за дозволом на будівництво нового будинку замість старого. Рішенням №712 від 12.08.1982 року такий дозвіл було надано.

В період з 1982 року по 1988 рік вона та її чоловік за власні кошти збудували одноповерховий жилий будинок площею 87,5 кв.м, який складається із трьох кімнат, кухні, передпокою, комори та веранди, а також господарські будівлі: літню кухню, веранду, сарай, вбиральню та погріб.

Крім того, вони встановили нову огорожу, ворота та заасфальтували подвір`я домоволодіння. Проте, що всі роботи було проведено за їхні кошти свідчать копії квитанцій та накладних на виписку будматеріалів, виданих на ім`я її покійного чоловіка.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько чоловіка - ОСОБА_5 - помер.

Акт прийомки в експлуатацію завершеного будівництвом жилого будинку і господарських будівель отримали вже після смерті ОСОБА_5 .

Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 отримала мати чоловіка ОСОБА_6 .

Зазначала, що її чоловік хоча й був також спадкоємцем за законом першої черги і був зареєстрований та проживав разом з батьком за однією адресою, однак права на спадщину не заявляв, щоб не образити матір.

Після смерті батька чоловіка вони й надалі проживали разом з його матір`ю, доглядали та утримували її.

Крім того, вони були впевнені, що спірний будинок належить також і їм, а право власності чоловік оформить після смерті матері.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати чоловіка - ОСОБА_6 та стало відомо, що вона за життя склала заповіт на все належне їй майно на користь брата чоловіка - ОСОБА_3 , який 23.05.2014 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

В лютому 2013 року її чоловік захворів і проходив курс лікування, а тому не мав змоги займатись питаннями щодо визнання права власності на вказаний будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , а тому вона вважає, що має право власності на частину будинку з господарськими будівлями, а свідоцтво про право на спадщину за заповітом підлягає визнанню частково недійсним.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції послався на необгрунованість заявлених позовних вимог позивачкою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та визнання частково недійсним заповіту.

Зазначено, що ОСОБА_2 має право на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії, але такої вимоги вона не заявляла, а тому відмовлено у задоволенні позову за його безпідставності.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 було подано змінену позовну заяву (том 1 а.с.156) про визнання права власності на 3/4 частини будинку з господарськими будівлями та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Проте, суд першої інстанції не врахував вказані зміни і постановою Кропивницького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року вказане рішення суду скасовано.

Суд апеляційної інстанції встановив, що чоловік позивачки ОСОБА_4 на час смерті власника будинку свого батька ОСОБА_5 проживав у спірному будинку і вів із ним спільне господарство.

Також встановлено, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном і такі ж самі правові наслідки відбулися і у зв`язку із смертю матері чоловіка позивачки.

Особи, що були членами сім`ї чоловіка позивачки та є його спадкоємцями першої черги мають право на спадщину за фактом постійного проживання з ним у зазначеному будинку однією сім`єю навіть і за відсутності офіційного звернення до нотаріуса про прийняття спадщини у шестимісячний строк.

Син позивачки ОСОБА_7 постійно проживав, як до так і після смерті батька ОСОБА_4 у спірному будинку ( том 1 а.с. 17).

ОСОБА_7 (син позивачки) також є спадкоємцем першої черги ОСОБА_4 , у розумінні ст. 1268 ЦК України і фактично прийняв спадщину.

Тому, суд апеляційної інстанції послався на те, що даний спір не можна розв`язати без одного із спадкоємців першої черги ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_2 не зазначила свого сина - ОСОБА_7 учасником справи, суд першої інстанції не залучив його до участі у справі, а при апеляційному розгляді справи залучення до участі є процесуально неможливим на час розгляду даної справи в суді.

У травні 2019 року позивач на підставі ст. 423 ЦПК України звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд постанови Кропивницького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року за нововиявленими обставинами.

Вказувала в заяві на те, що під час розгляду даної цивільної справи вона пояснювала, що на час відкриття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_4 у спірному будинку постійно проживав та був зареєстрований їх син - ОСОБА_7 .

Також, вона стверджувала, що після смерті чоловіка вони не звертались до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і лише у травні 2019 року їй стало відомо, що ОСОБА_7 ще 28 січня 2016 року звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_4 .

Даний факт підтверджується копією заяви ОСОБА_7 , яка була йому видана нотаріусом 08 травня 2019 року.

До цього часу не було відомо, що ОСОБА_7 відмовився від прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 , так як він періодично знаходився на заробітках за межами України до травня 2019 року, розмов про спадщину між позивачкою та її сином не було.

І вже після ухвалення судового рішенні колегією суддів судової палати Кропивницького апеляційного суду 14.02.2019 року та повернення сина позивачки на територію України був з`ясований факт його відмови від прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вважає, що факт відмови ОСОБА_7 від прийняття спадщини, є нововиявленою обставиною.

Колегія суддів, дослідивши обставини заяви позивачки про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами, встановила, що підстави для задоволення даної заяви відсутні.

У відповідності до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова, або ухвала суду, яким закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч. 5 ст.423 ЦПК України).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, обставини на які посилається позивачка існували на час прийняття постанови Кропивницького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року.

Крім того, позивачка довела суду неправдиву інформацію про відсутність заяви іншого спадкоємця ОСОБА_7 про прийняття спадщини, а суд додатково цю інформацію не перевірив.

За таких обставин дані щодо відмови ОСОБА_7 від спадщини могли бути відомі позивачці під час розгляду справи апеляційним судом, оскільки вона є спадкоємцем першої черги і яка мала доступ до спадкової справи.

Таким чином, колегія суддів не вважає зазначені обставини нововиявленими у розумінні ст. 423 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 389, 390, 423- 429 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка представляє інтереси ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Кропивницького апеляційного суду від 14 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 3/4 частини будинку з господарськими будівлями та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

28.12.2020 складено повний текст ухвали.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний