Справа № 185/9051/19
Провадження № 2/185/884/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2020 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Шаповалової І.С.,з участю секретаря судового засідання Красножон О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,-
В обґрунтування позову, позивач зазначив, що 14 липня 2013 року о 16 годині 30 хвилин водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем МАЗ-533702 номерний знак НОМЕР_1 по вул.Дніпровська в м.Павлоград Дніпропетровської області, при зміні напрямку руху, а саме при перестроюванні з лівої смуги в праву, не пропустив автомобіль Опель номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , у результаті чого сталося зіткнення. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року скасовано постанову Павлоградського міськрайонного суду дніпропетровської області та закрито провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.
Тому позивач, посилаючись на вимоги ст.1212 ЦК України, просив задовольнити вимоги і стягнути з відповідача судовий збір.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що просить суд задовольнити позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином сповіщеним про день, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив.
Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
14 липня 2013 року о 16 годині 30 хвилин водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем МАЗ-533702 номерний знак НОМЕР_1 по вул.Дніпровська в м.Павлоград Дніпропетровської області, при зміні напрямку руху, а саме при перестроюванні з лівої смуги в праву, не пропустив автомобіль Опель номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , у результаті чого сталося зіткнення. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року скасовано постанову Павлоградського міськрайонного суду дніпропетровської області та закрито провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація".
У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.
При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України „Про страхування встановлено особливий правовий режим.
За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням.
Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу.
Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом.
У відповідності до вимог ст.27 Закону України „Про страхування та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст.1188ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.
В силу ч.1ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Як встановлено судом, позивач на дату виплати страхового відшкодування - 07.02.2014 року мав обов`язок виплатити суму страхового відшкодування. Доказів того, що відповідач діяв недобросовісно при набутті цих страхових коштів - суду не надано.
Щодо подальшого скасування судом апеляційної інстанції постанови Павлограсдкього міськрайонного суду від 25.10.2013 року, яка стала підставою для виплати відповідачу грошових коштів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не лише за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Розподіл судових витрат здійснити за правилами ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4,5,10,13,81,89,259,263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя І. С. Шаповалова