Справа №478/289/20 Провадження №2/478/120/2020
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 ІНФОРМАЦІЯ_1 2020 ІНФОРМАЦІЯ_2 смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області в складі, судді Томашевського О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Казанківської райдержадміністрації в особі Служби у справах дітей Казанківської райдержадміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Казанківської райдержадміністрації в особі Служби у справах дітей Казанківської райдержадміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, вважаю за необхідне залишити її без руху в зв`язку з наступним.

Відповідно до положень ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивуючи його своїм скрутним матеріальним становищем.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Підставою для вчинення судом дій, зазначених у ст.8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо відстрочення сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України», зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В п.111 рішення Європейського суду з прав людини від 20.02.2014 року у справі «Шишков проти Росії» визначено, що для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи, закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Як вбачається з постанови Верховного Суду у справі № 686/114/16-ц від 04.07.2018 року, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Як встановлено судом із наданих позивачем доказів, позивач отримує пенсію, сума якої за період з 01.08.2019 року по 31.01.2020 року склала 9940,62 грн.

Проте з наданих доказів, суд не має можливості встановити реальний майновий стан позивача через відсутність інформації щодо фактично всіх отриманих нею доходів з інших джерел виплат, наявності рухомого чи нерухомого майна, банківських рахунків, виплати дивідендів, процентів, іншого прибутку та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року у розмірі 2102 грн.

Відповідно до вимог п.п.3 п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840 грн. 80 коп.

Таким чином, для усунення недоліків позовної заяви, позивачу необхідно надати суду докази скрутного матеріального становища (відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (форма 1-ДФ), інформацію щодо банківських рахунків, наявності нерухомого та рухомого майна тощо) або сплатити судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав у сумі 840 грн. 80 коп. та надати оригінал платіжного доручення до суду, у встановлений строк.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і надає строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивача слід попередити, що в разі не виправлення зазначених недоліків у строк встановлений судом, позовна заява буде визнана неподаною і повернута позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.185 ЦПК України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Казанківської райдержадміністрації в особі Служби у справах дітей Казанківської райдержадміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання позивачем копії даної ухвали.

Попередити позивача, що в разі не виправлення зазначених в ухвалі недоліків протягом наданого часу, позовна заява буде визнана неподаною і повернута позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 10 березня 2020 року.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області О.О. Томашевський