Справа № 366/2263/20
Провадження № 2/366/606/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 грудня 2020 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гончарука О.П.,

при секретарі Потопальській О.В.,

розглянувши в підготовчому засіданні в смт. Іванкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги мотивовує, тим, що позивач звернувся до державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П., однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме житловий будинок, який належав його померлому брату ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач-представник Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області подали заяву про визнання позову.

З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини:

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Личаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, зроблено відповідний актовий запис № 552.

Із свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, вбачається, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом померлого ОСОБА_2 .

Згідно довідки № 720 від 15.12.2015 р., виданої виконавчим комітетом Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області, вбачається, що згідно записів погосподарської книги виконкому сільської ради № 8 особовий рахунок № НОМЕР_2 рахується житловий будинок в АДРЕСА_1 за померлим ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П. від 11.09.2020р. № 807-02-31 відмовлено ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок.

За даним контори після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняв ОСОБА_1 , заявою № 998 зареєстрованою 22.12.2015 року. Інших спадкоємців не має (с/с 432/2015).

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів.

Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , будинку є записи погосподарської книги виконкому сільської ради № 8 особовий рахунок № НОМЕР_2 рахується житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 , вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 63,5 кв.м., в плані під літерою «А» (житлова площа 22,7 кв.м.)

Надвірні будівлі та споруди: сарай «Б, В, Ж, К», навіс «Г», вбиральня «Д», літня кухня «З», свердловина № 1, вигрібна яма № 2, ворота з хвірткою № 3, огорожа № 4-6.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належав будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті спадщину прийняв ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач прийняв спадщину після брата і набув право власності на належний брату вказаний ним будинок в порядку спадкування за закономм, тобто з законних підстав.

Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивач має право на судовий захист.

Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 12,13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_3 ) право приватної власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1 .

Будинок розміром загальною площею 63,5 кв.м., в плані під літерою «А» (житлова площа 22,7 кв.м.)

Надвірні будівлі та споруди: сарай «Б, В, Ж, К», навіс «Г», вбиральня «Д», літня кухня «З», свердловина № 1, вигрібна яма № 2, ворота з хвірткою № 3, огорожа № 4-6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Іванківського районного суду Київської області може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 09.12.2020 р.

Суддя: О.П. Гончарук