Справа №486/497/20 Головуючий суду першої інстанції Волкова О.І.
Провадження №22-ц/812/1462/20 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 липня 2020 року, ухвалене о 15 год.50 хв. під головуванням судді Волкової О.І. в приміщенні суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, повний текст якого складено 16 липня 2020 року, за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_2 подав до суду вищезазначений позов до Виконкому Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (далі Виконком Южноукраїнської МР), який обґрунтовував наступним.

У листопаді 2018 року та січні 2020 року позивач звертався до відповідача із заявами про забезпечення житловою площею та взяття на квартирний облік як осіб, що потребують поліпшення житлових умов його, який є учасником бойових дій, його дружину ОСОБА_3 та двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 вказував, що у нього та членів його сім`ї відсутнє житло, яке перебуває у їх власності.

Рішеннями Виконкому Южноукраїнської МР №303 від 21 листопада 2018 року та №22 від 22 січня 2020 року у задоволенні його заяв було відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав для визнання позивача та його сім`ї такими, що потребують поліпшення житлових умов.

ОСОБА_2 зазначав, що він та члени його сім`ї мають у м.Южноукраїнськ Миколаївської області виключно зареєстроване місце проживання, однак не власне житло, а тому вищезазначені рішення відповідача порушують його житлові права.

У зв`язку з цим, ОСОБА_2 просив визнати дії відповідача щодо відмови у взятті на квартирний облік протиправними, скасувати його рішення №303 від 21 листопада 2018 року та №22 від 22 січня 2020 року в частині відмови ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у взятті на квартирний облік та зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву про взяття на квартирний облік.

Виконком Южноукраїнської МР проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначав, що рішенням Виконкому Южноукраїнської МР №435 від 20 жовтня 1992 року встановлено, що потребуючими покращення житлових умов визнаються громадяни забезпечені житловою площею не більше 7 кв.м. на кожну людину. З огляду на те, що з наданих позивачем відомостей вбачається, що на кожну особу його сім`ї припадає площа більша, ніж визначено у загаданому рішенні виконкому міської ради, його заява про взяття на квартирний облік не могла бути задоволена.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 липня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними дії виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області щодо відмови у взятті на квартирний облік.

Скасовано рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 22 січня 2020 року №22 в частині відмови ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у взятті на квартирний облік.

Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області зобов`язано повторно розглянути на засіданні заяву ОСОБА_2 про взяття на квартирний облік.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач та члени його сім`ї не мають у власності житла, а тому мають право на поліпшення житлових умов.

Не погодившись з рішенням суду, Виконком Южноукраїнської МР подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

В обґрунтування своєї скарги відповідач посилався на те, що у користуванні позивача та членів його сім`ї перебуває житлова площа більша ніж по 7 кв.м на особу, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2 .

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошував на тому, що скарга є безпідставною, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 10 липня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_4 , а 26 лютого 2014 року син ОСОБА_5 .

Згідно з посвідченням від 04.01.2016 р., виданим командуванням Високомобільних десантних військ Збройних Сил України, ОСОБА_2 є учасником бойових дій.

За відомостями Центру надання адміністративних послуг Южноукраїнської міської ради Миколаївської області зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , житлова площа у якій складає 29,2 кв.м (а.с.16).

Зареєстрованим місцем проживання позивача є двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , в якій загалом зареєстровано місце проживання трьох осіб. Житлова площа вказаної квартири становить 27,4 кв.м (а.с.17).

Вищезазначені квартири належать на праві приватної власності ОСОБА_8 матері дружини позивача з 08 листопада 2005 року та з 20 листопада 2009 року (а.с.12, 13).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мають у власності житла (а.с.143-158).

Рішеннями Виконавчого комітету Южноукраїнської МР №303 від 21 листопада 2018 року (п.3) та №22 від 22 січня 2020 року (п.4) ОСОБА_2 та його сім`ї відмовлено у взятті на квартирний облік на підставі рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради №435 від 20 жовтня 1992 року, у зв`язку з відсутністю підстав для визнання їх потребуючими поліпшення житлових умов (жила площа понад 7 кв.м. на одну особу члена сім`ї) (а.с.32-39).

Згідно з рішенням виконкому Южноукраїнської МР №435 від 20.10.1992 р. та постановою виконкому Миколаївської обласної ради і президіума Обласної ради професійних спілок №4 від 23.01.1992 р. такими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються громадяни забезпечені житловою площею не більше 7 кв.м на кожну людину у містах та селищах міського типу (а.с.40-41).

Стаття 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Пункт 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає, що учасники бойових дій, серед іншого, мають таку пільгу: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Згідно з ст.ст.31, 34, 36 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках.

Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до ст.ст.39, 40 ЖК України громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем проживання виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті.

Громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про незаконність дій Виконкому Южноукраїнської МР щодо відмови у взятті позивача з його родиною на квартирний облік є правильним.

Досліджені судом докази свідчать, що позивач та члени його сім`ї не мають у власності житла, а отже потребують поліпшення житлових умов. Користування ними квартирами, належними ОСОБА_8 , не можна вважати забезпеченням їх житловою площею, оскільки відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог законодавства.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області залишити без задоволення, а рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 липня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 24 вересня 2020 року.