Справа №185/3545/19
Провадження №2/0198/83/20
12 березня 2020 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в смт Юр`ївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач АТ КБ "Приватбанк" звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що на підставі підписаної заяви № б/н від 09.07.2007 р. відповідач отримав кредит у сумі 2 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі.
В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 25.03.2019 р. має перед Банком заборгованість у розмірі 33 859,74 грн., яка складається з наступного: заборгованість за простроченим тілом кредиту 3 076,82 грн., заборгованість за пенею, нарахованою за прострочене зобов`язання 25 644,36 грн., заборгованість за пенею, нарахованою за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 3 050,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1 588,56 грн.
На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 33 859,74 грн. за кредитним договором № б/н від 09.07.2007 р. та судові витрати в сумі 1 921,00 грн.
04 листопада 2019 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області постановлено передати цивільну справу на розгляд Юр`ївському районному суду Дніпропетровської області у зв`язку з непідсудністю.
17 січня 2020 року ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області суду у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 10.02.2020.
Представник позивача разом з позовом надав суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу за його відсутності.
Згідно з частиною 6 статті 187 ЦПК України судом надіслано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
Однак, за отриманими судом відомостями інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 відсутня (а.с. 12, 50, 53).
Згідно з частиною 10 статті 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Окрім того, судові повістки про виклик до суду на 10.02.2020 та 12.03.2020, направлені ОСОБА_1 за останньою відомою адресою місця проживання, відповідач отримав особисто (а.с. 74, 90).
Оскільки ОСОБА_1 в жодне судове засідання не з`явився, на виконання вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подавав, зі згоди позивача та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що на підставі підписаної відповідачем заяви № б/н від 09.07.2007 р. ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36% на рік та видав кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 (а.с. 9).
В свою чергу, відповідач зобов`язався відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплатити комісії на умовах, передбачених договором (а. с. 21).
Підписавши заяву від 09.07.2007р., відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в «ПриватБанку», а також Тарифами банку.
30.04.2009 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ КБ "ПриватБанк" змінено тип та найменування позивача із "Закрите акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк" на "Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк". Державну реєстрацію вказаних змін проведено 17.07.2009 року. У п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначено, що ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ КБ "ПриватБанк".
Відповідно до п. 1.7 Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (нова редакція) рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 р. № 519 було змінено найменування позивача з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 31).
Згідно з ч. 3 ст. 512, ст. 514 кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
В ч. 1 ст. 516 ЦК України встановлено, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, до АТ КБ "ПриватБанк" перейшли права кредитора за договором № б/н від 09.07.2007 р., укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною 1 статті 1048 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором
В силу положень ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Зі змісту заяви № б/н від 09.07.2007 р. виходить, що сторони узгодили істотні умови кредитного договору, визначивши розмір кредиту, відсотків, а також порядок погашення кредитної заборгованості.
Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. В свою чергу відповідач свої зобов`язання не виконує, допускаючи прострочення платежів, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача станом на 25.03.2019 р. має перед Банком заборгованість у розмірі 33 859,74 грн., яка складається з наступного: заборгованість за простроченим тілом кредиту 3 076,82 грн., заборгованість за пенею, нарахованою за прострочене зобов`язання 25 644,36 грн., заборгованість за пенею, нарахованою за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 3 050,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1 588,56 грн.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).
Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання(ст. 549 ЦК України).
Положеннями пунктів 1.1.5.20, 2.1.1.7.6., 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг визначена відповідальність позичальника за неналежне виконання обов`язків відповідно до законодавства України та умов договору, зокрема, у вигляді штрафу та пені (а.с. 17, 21, 23).
Так, при порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, він зобов`язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів. У разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн. Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів.
Аналіз вищенаведених умов договору дає підстави вважати, що конкретний розмір неустойки (штрафу, пені) встановлено саме у тарифах, які в свою чергу за є невід`ємною частиною укладеного між сторонами договору № б/н від 09.07.2007 р.
Між тим, в матеріалах справи відсутні узгоджені між сторонами тарифи, в той час як доданий до позову документ «Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» не підписаний відповідачем та не містить інформації про розмір пені, штрафу, який ОСОБА_1 має сплатити у випадку порушення зобов`язань за договором. Такі відомості не зазначені й у заяві № б/н від 09.07.2007 р.
Згідно зі статтями 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
У зв`язку з цим, виходячи з принципу змагальності, сторона не може будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу).
За таких обставин, суд доходить переконливого висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею, нарахованою за прострочене зобов`язання у розмірі 25 644,36 грн., заборгованості за пенею, нарахованою за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. у сумі 3 050,00 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 1 588,56 грн., тому відмовляє в їх задоволенні.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 3 076,82 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 1 921,00 грн. Будь-яких заяв, клопотань про стягнення з відповідачки інших судових витрат позивачем не заявлено.
Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 3 076,82 грн., що складає 9 % від загальної суми заявлених позивачем вимог, суд стягує з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у сумі 173,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 546, 549, 610, 611, 625, 629, 634, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 141, 209, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 12.03.2020.

Суддя І. О. Гайдар