Провадження № 2-зз/752/62/20
У Х В А Л А

07 вересня 2020 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Рожок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 про скасування арешту з майна у цивільній справі № 2-64/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Меліхова Олена Валеріївнп, Головнек управління юстиції в місті Києві про визнання недійсним договору дарування квартири

встановив:

у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала справа № 2-64/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меліхової Олени Валеріївни та Головного управління юстиції в місті Києві про визнання недійсним договору дарування квартири.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07.09.2010 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

20.06.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_1 від 24.06.2020 про зняття арешту з майна. У поданій заяві вказується, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.05.2009 у зазначеній справі помилково накладено арешт на майно ОСОБА_1 - квартиру АДРЕСА_1 . До заяви ОСОБА_1 приєднано копію паспорта громадянина України, копію договору купівлі-продажу від 16.11.1999, копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про зміну прізвища.

Розглянувши подану заяву, вивчивши подані до неї документи та дослідивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору дарування квартири, суд не вбачає достатніх процесуальних підстав для її задоволення, зважаючи на наступне.

У порядку вжиття заходів забезпечення позову за заявою позивача ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.05.2008 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

У вересні 2010 року представник відповідача звернулася до суду з заявою від 27.09.2010 про скасування заходів забезпечення позову, мотивованою припиненням обставин, які зумовлюють вжиття заходів забезпечення позову у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 у позові рішенням суду від 07.09.2010.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.10.2010 заяву представника відповідача задоволено та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.05.2008. Відповідно до пункту 3 резолютивної частини вказаного процесуального документа судом ухвалено знято арешт з квартири АДРЕСА_1 .

Частинами 1, 4-6 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що така процесуальна дія як скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.05.2008 щодо квартири АДРЕСА_1 , вже реалізована шляхом постановлення відповідного процесуального рішення (ухвали від 20.10.2010) за заявою уповноваженого представника учасника справи (відповідача). Відомостей про неможливість виконання ухвали від 20.10.2010 про скасування заходів забезпечення позову матеріали справи не містять.

Натомість заява ОСОБА_1 від 24.06.2020 не може вважатися заявою, що подана в порядку ч. 1 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, адже ОСОБА_1 не належала та не входить до кола учасників справи, якими в розумінні ч. 1 ст. 42 названого кодексу є сторони і треті особи.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до приєднаних до заяви від 24.06.2020 документів ОСОБА_1 придбавала квартиру АДРЕСА_1 у рівних долях з ОСОБА_4 , яка станом на 16.11.1999 була неповнолітньою. Проте вимоги про зняття помилково накладеного арешту на зазначену квартиру від ОСОБА_4 до суду не надходили. Також суд зауважує, що ОСОБА_1 не приєднала до своєї заяви фактичних даних на підтвердження наявності обставин, які обмежують її права власника цієї квартири або ж чинять перешкоди у реалізації правомочностей володіння, користування, розпорядження у зв`язку з накладенням арешту за ухвалою від 13.05.2008, не приєднала доказів наявності чинних обтяжень та/або заборон щодо вказаного нерухомого майна.

Зважаючи на викладене вище суд залишає без задоволення заяву ОСОБА_1 від 24.06.2020 про зняття арешту з майна як таку, що подана неуповноваженою особою, а також з огляду на наявність не оскарженої та не скасованої ухвали від 20.10.2020 про скасування заходів забезпечення позову у цій справі та щодо цієї ж квартири АДРЕСА_2 .

Відмовляючи у задоволенні зазначеної заяви суд вважає за доцільне зазначити, що чинне законодавство розглядає право власності як непорушне право особи (ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Концепція непорушності права власності також закріплена у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є обов`язковою до застосування судами України в якості джерела права в силу приписів ч. 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Як вбачається з матеріалів справи об`єктом оспорюваного правочину за позовом ОСОБА_2 була квартира АДРЕСА_2 , тоді як заходи забезпечення позову вжито щодо квартири АДРЕСА_3 за цією ж адресою, що видається технічною опискою, допущеною при виготовленні тексту судових рішень (ухвал від 13.05.2008 та 20.10.2010).

Згідно з ч. 11 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

З метою уникнення обставин обмеження та/або порушення прав власника квартири АДРЕСА_1 , приймаючи до уваги приписи ч. 11 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України та враховуючи описані вище фактичні обставини справи та, серед іншого, наявність описки в ухвалі від 13.05.2008 року, суд вважає за належне направити на адресу уповноважених установ (органу виконання судових рішень за місцезнаходження зазначеного об`єкту нерухомого майна, відповідним реєстраційним органам) примірник ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 20.10.2010 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меліхової Олени Валеріївни та Головного управління юстиції в місті Києві про визнання недійсним договору дарування квартири у спосіб надання заявниці ОСОБА_1 належним чином засвідчену копію ухвали суду від 20 жовтня 2010 року.

Керуючись ст. 158, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

відмовити ОСОБА_5 у задоволенні заяви про скасування арешту з майна у цивільній справі № 2-64/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Меліхова Олена Валеріївнп, Головне управління юстиції в місті Києві про визнання недійсним договору дарування квартири.

Видати ОСОБА_5 дві копії належним чином засвідченої ухвали суду від 20 жовтня 2010 року у справі № 2-64/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Меліхова Олена Валеріївнп, Головне управління юстиції в місті Києві про визнання недійсним договору дарування квартири про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 травня 2008 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: К.Г. Плахотнюк