Ухвала

24 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 635/5758/14-ц

провадження № 61-12785ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 травня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 травня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повне судове рішення Харківським апеляційним судом складено 21 лютого 2020 року.

До касаційної скарги додана заява ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якому заявник посилається на те, що постанову суду апеляційної інстанції вона не отримувала, із повним текстом постанови суду апеляційної інстанції ознайомилася 20 липня 2020 року при особистому ознайомленні із матеріалами справи. Заявниця зазначає, що вона не мала можливості ознайомитися раніше із повним текстом оскаржуваної постанови в силу неможливості доїхати до суду та в силу того, що суди працювали у режимі обмеженого відвідування на підставі того, що процесуальні строки були зупинені.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, Верховний Суд виходить із такого.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Разом з тим, наведені у заяві підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не можуть вважатися поважними, оскільки вони не є об`єктивно непереборними та такими, що не залежать від волевиявлення заявниці, не пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду із касаційною скаргою.

Заявниця, посилаючись на те, що із повним текстом постанови суду апеляційної інстанції вона ознайомилася 20 липня 2020 року, проте не надала доказів на підтвердження дати ознайомлення із оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції, а також підтвердження того, що указане рішення судом апеляційної інстанції заявниці не направлялось.

Таким чином, заявниці необхідно надати суду докази на підтвердження дати ознайомлення із оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції, а також підтвердження того, що рішення судом заявниці не направлялося, чи таке відправлення повернуто до суду.

Щодо посилань заявниці на те, що вона не мала можливості ознайомитися раніше із повним текстом оскаржуваної постанови в силу неможливості доїхати до суду та в силу того, що суди працювали в режимі обмеженого відвідування на підставі того, що процесуальні строки були зупинені, Верховний Суд зазначає таке.

18 червня 2020 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня 2020 року.

Відповідно до частини другої вказаного закону пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено у такій редакції:

«3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції постановлена 19 лютого 2020 року, тобто до запровадження карантинних заходів.

Верховним Судом відхиляються посилання ОСОБА_1 на те, що вона не мала можливості ознайомитися раніше із повним текстом оскаржуваної постанови в силу неможливості доїхати до суду та в силу того, що суди працювали в режимі обмеженого відвідування на підставі того, що процесуальні строки були зупинені, як на поважну причину, пов`язану з карантинними обмеженнями, що спричинила пропуск строку касаційного оскарження, з огляду на таке.

Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в Єдиному державному реєстрі судових рішень не пізніше наступного дня після їхнього виготовлення й підписання.

Єдиний державний реєстр судових рішень - це державна інформаційна система, що входить до складу Єдиної судової інформаційної системи і забезпечує збирання, облік (реєстрацію), накопичення, зберігання, захист, пошук та перегляд інформаційних ресурсів реєстру та їхніх образів.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, громадяни можуть знайти у вільному доступі, переглянути, скопіювати та роздрукувати з дотриманням вимог Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Як вбачається із інформації на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року зареєстрована 23 лютого 2020 року, а 24 лютого 2020 року оприлюднена.

Таким чином, із 24 лютого 2020 року ОСОБА_1 мала можливість ознайомитись із постановою Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Верховному Суду не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало заявниці ознайомитись із оскаржуваними судовими рішеннями суду апеляційної інстанції за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень (у разі ненаправлення судом копії рішення на адресу заявниці) та подати належно оформлену касаційну скаргу протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Заявниця не повідомляє, чи зверталась до суду із заявою про направлення їй судового рішення.

Крім того посилаючись на неможливість ознайомлення із повним текстом оскаржуваної постанови апеляційного суду у зв`язку із зупиненням процесуальних строків, заявниця не надала доказів, які б підтверджували те, що їй було відмовлено в ознайомленні із вказаним судовим рішенням.

Таким чином, для поновлення строку на касаційне оскарження, потрібно подати заяву і вказати у ній поважні причини, що спричинили пропуск такого строку, а у разі, коли такі причини пов`язані з карантинними обмеженнями, обґрунтувати, які саме обмеження перешкоджали заявниці ознайомитися із оскаржуваним судовим рішенням.

Вимагаючи обґрунтування причин пропуску строку на касаційне оскарження, які могли б бути визнані судом поважними, Верховним Судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наведені ОСОБА_1 у заяві причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень не можна визнати поважними, а тому касаційну скаргу відповідно до положень частини третьої статті 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху із наданням заявнику строк для можливості наведення інших підстав для поновлення строку касаційного оскарження.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1 921,00 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

У випадку, коли ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно, то потрібно враховувати офіційний курс відповідної валюти, встановлений Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову.

Аналогічним чином вирішується й питання сплати судового збору за подання апеляційних чи касаційних скарг у відповідних справах.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що при новому розгляді справи у суді першої інстанції позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути із відповідача на його користь 31 113,79 дол. США, що станом на 03 січня 2019 року еквівалентно 861 486,83 грн. Вказана сума є ціною позову у цій справі.

Таким чином, заявниці необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 25 844,60 грн (861 486,83 грн ? 1,5 % ? 200 %).

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 28 жовтня 2020 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо у зазначений строк заявник не наведе інших поважних причин пропуску строку касаційного оскарження, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак