Дата документу 10.03.2020 Справа № 337/5368/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/5368/19
Провадження №22-ц/807/836/20
Головуючий в 1-й інстанції Бредун Д.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарБабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Штабовенко Дениса Всеволодовича на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2019 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Штабовенко Д.В. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб «Volkswagen Polo», номер шасі НОМЕР_1 , рік випуску 2012, сірого кольору, який належить відповідачу за позовом ОСОБА_3 . В обґрунтування заяви зазначив, що за наявної у відповідача можливості відчужити належний йому автомобіль виконання рішення буде безумовно істотно ускладнено, що, в свою чергу, поставить під сумнів ефективність судочинства. Отже, з метою забезпечення реальної можливості виконання судового рішення та ефективного захисту прав позивача на стягнення коштів просить застосувати запропонований захід забезпечення позову.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2019 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника адвоката Штабовенко Дениса Всеволодовича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, матеріалами заяви підтверджується наявність спору між сторонами, а також наявність обставин, які вказують на те, що відсутність забезпечення позову може ускладнити та унеможливити виконання рішення суду у цій справі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини, відповідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні заяви щодо забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи зміст та обсяг заявлених позивачем позовних вимог, з урахуванням наданих ним на їх підтвердження доказів та мінімальних відомостей щодо особи відповідача пересвідчитися в дійсній наявності спору між сторонами, як і в існуванні реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, на даному етапі не виявляється можливим.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 подано до суду позов про стягнення заборгованості у розмірі 299125,00 грн. за договором позики укладеним зі ОСОБА_3 . Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами у справі існує спір про право, який наразі перебуває на розгляді.

Відповідачу на праві власності належить транспортний засіб «Volkswagen Polo», номер шасі НОМЕР_1 , рік випуску 2012, сірого кольору. Не дивлячись на те, що вартість автомобіля заявником не зазначена, він вважає, що накладання арешту на вказане майно у повній мірі забезпечить виконання можливого рішення про задоволення його позовних вимог у майбутньому, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Ціна позову визначена позивачем у розмірі 299125,00 грн., виходячи із еквіваленту суми заборгованості за договором позики, який був наданий в іноземній валюті 12500,00 доларів США. А тому є підстави констатувати співмірність заходів забезпечення заявленим позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, оскільки відповідач в будь який час може розпорядитися належним йому майном.

Також слід зазначити, що накладання арешту на майно, жодним чином не перешкодить відповідачу у справі володіти та користуватися ним на власний розсуд, враховуючи також, що вказані заходи мають тимчасовий характер, і відповідач за наявності підстав має право звернутись до суду з заявою про скасування вказаних заходів забезпечення позову.

Однак, суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду саме у вказаній позовній заяві.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладання арешту на транспортний засіб «Volkswagen Polo», номер шасі НОМЕР_1 , рік випуску 2012, сірого кольору, який належить ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Штабовенко Дениса Всеволодовича задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2019 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Штабовенко Дениса Всеволодовича про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб «Volkswagen Polo», номер шасі НОМЕР_1 , рік випуску 2012, сірого кольору, який належить ОСОБА_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 11 березня 2020 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: О. В. Крилова

О. З. Поляков