Ухвала

24 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 603/576/17

провадження № 61-9786ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Монастирського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 10 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 28 жовтня 2004 року він із відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Богородчанського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Дітей від даного шлюбу у сторін немає. 30 жовтня 2013 року рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області шлюб між сторонами розірвано. Зазначав, що під час шлюбу він із відповідачем придбали житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 за 244 589 грн. Позивач вказував, що пропонував відповідачу добровільно, за взаємною згодою зробити розподіл належного їм на праві спільної сумісної власності житлового будинку з господарськими будівлями, але відповідач відмовилась.

У зв`язку з чим, просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на його користь сплачені судові витрати.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2019 року - змінено, виключено з мотивувальної частини рішення підставу для відмови у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за безпідставністю позовних вимог.

В решті рішення суду залишено без змін.

01 липня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Монастирського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 10 березня 2020 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно було самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна та роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На адресу суду надійшли матеріали на виконання вимог ухвали.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати із Монастириського районного суду Тернопільської області цивільну справу № 603/576/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 26 жовтня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська