< Р І Ш Е Н Н Я ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 375/13/20 Провадження № 2/375/91/20
12.03.2020 Рокитнянський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Литвина О.В.,
за участю секретаря - Юрченко Л.В.,
розглянувши у приміщенні суду в смт.Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, -
Позивач, звернувшись до суду із вказаним позовом, просить розірвати укладений між ним та відповідачем шлюб, зареєстрований 23.01.2001 виконкомом Кошелівської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 1. Зазначає, що від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
В обгрунтування позову посилається на те, що з травня 2017 сімейне життя між нимт погіршилося і що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони мають різні погляди на шлюб та сім"ю. Відповідач не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім"ї. На даний час спільне господарство вони не ведуть.
Просить їх з відповідачем шлюб розірвати та стягнути з останньої на його користь понесені ним у справі судові витрати.
Будучи повідомленим, позивач в судове засідання не з"явився. Натомість подав до суду заяву, якою свої вимоги підтримав та просить справу розглянути у його відсутності.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася повторно, про причину своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позов та заяви про розгляд справи у своїй відсутності до суду не подала.
За викладеного суд ухвалює провести розгляд спору по суті у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується із положеннями ст.ст. 211, 223 ЦПК України.
Фіксування судового засідання технічним засобом на разі неявки в судове засідання всіх учасників справи у відповідності до положень ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
В судовому засіданні встановлено, що сторони з 23.01.2001 перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконкомом Кошелівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейно-шлюбні стосунки сторони припинили, проживають з травня 2017 року окремо, спільне господарство і бюджету не ведуть.
Викладене підтверджується дослідженими судом письмовими матеріалами справи, якими є:
- свідоцтво про одруження НОМЕР_1 , видане виконкомом Кошелівської сільської ради Хустського району Закарпатської області;
- свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 ;
- копія паспорта на ім`я позивача серії НОМЕР_3 ;
- копія довідки про склад сім"ї позивача.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Аналогічні положення містяться у ст. 19 ЦК України, за якими суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.
З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті.
Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами стосуються припинення шлюбу та мають регулюватися положеннями глави 11 Сімейного кодексу України.
Так, відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
У відповідності до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України, суд не вбачає.
Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу і що має місце у даному випадку.
На підставі ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.
Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є підставою для задоволення позову.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 840,80 грн, які підтверджені квитанцією №56 від 03.01.2020, підлягають стягненню на його користь з відповідача у справі.
Керуючись ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 81, 89, 133, 141, 223, 247, 263- 265, 273, 280-281 ЦПК України, суд -
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.01.2001 Кошелівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, актовий запис № 1.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ), в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору 840.80 грн.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя О.В. Литвин

Рішення набрало законної сили «_____»__________________20___