РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря - Бондаренка К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Сєвєродонецької міської ради про визнання права власності на недоотриману пенсію та зобов`язання здійснити її виплату, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, заяви, клопотання, інші процесуальні дії

1.1. Адвокат Ракицька Ірина Миколаївна звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання права власності на недоотриману пенсію та зобов`язання здійснити її виплату.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_2 , який був батьком позивача, перебував на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. 04 липня 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Фесенка О.М., яким була зареєстрована спадкова справа 249/2019. Нотаріусом був надісланий запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області стосовно недоотриманої пенсії ОСОБА_1 після смерті її батька, але ж на свою заяву він отримав відповідь від 31.07.2019 року за № 11495/03-02 про не включення до складу спадщини недоодержаної пенсії пенсіонерів з числа військовослужбовців.

В додаткових поясненнях представник позивача вказала, що у зв`язку із відсутністю даних про розмір недоотриманої пенсії померлого батька позивач була позбавлена можливості подати заяву до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину.

З урахуванням уточнених позовних вимог, представник позивача просить визнати за позивачем право власності на недоотриману ОСОБА_2 пенсію за період 01.06.2017 по 28.02.2019 та зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити позивачу недоотриману пенсію за період з 01.06.2017 по 28.02.2019 в розмірі 40571,20 грн.

1.2. Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області надало письмовий відзив на позов, в якому вказало, що 15.08.2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про виплату недоодержаної пенсії ОСОБА_2 , тобто після спливу шестимісячного строку на звернення за недоотриманою пенсією померлого. 04.09.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області були надіслані позивачу роз`яснення щодо порядку виплати недоодержаної пенсії за померлого ОСОБА_2 , згідно яких адреса реєстрації позивача ОСОБА_1 не співпадала з адресою фактичного проживання/перебування померлого ОСОБА_2 . Недоодержана пенсія не включається до складу спадщини та звернення за недоотриманою пенсією повинно бути не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Також Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області вважає, що справу не належить розглядати за правилами цивільного судочинства, тому що даний вид пенсії не входить до складу спадщини і тому що даний спір виник у зв`язку із оскарженням рішення Головного управління про відмову у виплаті пенсії. Враховуючи те, що остаточно визначити суму недоотриманої пенсії можливо лише з дати звернення за отриманням пенсії, і при цьому пенсія виплачується не більше ніж за три роки до дня звернення за її отриманням, відповідач заперечує проти стягнення суми пенсії у конкретно визначеному розмірі.

1.3. Ухвалою суду від 10.03.2020 до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Сєвєродонецьку міську раду Луганської області.

1.4. В судовому засіданні представник позивача присутня не була, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в позовній заяві та уточненій позовній заяві просила розглядати справу без її участі.

Представники відповідачів в судовому засіданні присутні не були, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12 грудня 1956 року Севастопольским міськ. Бюро РАЦС, ОСОБА_3 (російською) народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис № 1473. Батьком записаний ОСОБА_2 (російською), матір`ю ОСОБА_4 (російською).

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 5 від 01 березня 2012 року, наданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лутугинського районного управління юстиції у Луганській області, вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 11 серпня 1976 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Георгіївської селищної ради Лутугинського району Луганської області, номер актового запису 54. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 , прізвище дружини ОСОБА_7 .

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області 04 липня 2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Розкішне Лутугинського району Луганської області, Україна, про що зроблено відповідний актовий запис № 155.

2.2. З копії заяви № 368 від 04.07.2019 року, поданої приватному нотаріусу Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Фесенко О.М., вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

15 серпня 2019 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Фесенком О.М. було видано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 у вигляді грошових коштів у філії Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» у ТВБВ № 10012/010 на рахунку № НОМЕР_3 із сумою залишку 7025,82 грн., станом на 30.07.2019 року.

З копії листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 04.09.2019 за № 13132/03-02 вбачається, що відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військвослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина, а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. В ході перевірки доданих до заяви документів, з`совано, що адреса реєстрації ОСОБА_1 згідно паспорту: АДРЕСА_1 , а адреса реєстрації померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 згідно паспорта: АДРЕСА_2 . Право на отримання недоодержаної пенсії на теперішній час у спадкоємця відсутнє, оскільки факт сумісного проживання на момент смерті з ОСОБА_2 відсутній.

На запит приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області О. Фесенко Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області своїм листом від 31.07.2019 за № 11495/03-02 повідомило, що відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина, а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

На виконання ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08.01.2020 по справі № 428/13913/19 про витребування інформації щодо суми недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області своїм листом повідомило, що згідно електронної бази даних пенсіонерів силових структур ОСОБА_2 в Управлінні Пенсійного забезпечення військовослужбовців та деякий інших категорій громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області знятий з обліку у зв`язку зі смертю 08.02.2019 року. Пенсія виплачена по 31.05.2017 року. Недоодержана пенсія за період з 01.06.2017 року по 28.02.2019 року складає 40571,20 грн.

3. Релевантні джерела права та акти їх застосування

3.1. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

3.2. Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно із статтею 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно із п. 4.14 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який було затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 із змінами та доповненнями, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

3.3. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічне твердження закріплене і в ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Зі змісту постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі № 570/6046/14-ц вбачається, що під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріусу винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження.

У постанові від 17 квітня 2019 року по справі № 227/1969/16-ц про визнання права власності на спадкове майно Верховний Суд в якості однієї з підстав для залишення без змін постанови суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову вказав, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

У постанові від 23 вересня 2019 року по справі № 641/4101/16-ц Верховний суд зробив висновок про те, що якщо відсутність умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

3.4. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. На думку суду, зміст ст. 1296 ЦК, ст. 66, 68 Закону України «Про нотаріат», п. 4.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідчить про те, що основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса.

Крім того, як вірно вказано у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Це пояснюється тим, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку та неможливості усунення обставин, які створюють відсутність таких умов. Відсутність умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку може бути усунута шляхом встановлення певного юридичного факту в суді або шляхом отримання певних документів, які дають змогу нотаріусу та спадкоємцю визначити точний обсяг спадкового майна.

Застосування іншого підходу призведе до того, що суд фактично перебере на себе функції нотаріуса у тих спадкових справах, де спадкоємець навіть не виявляв бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, а нотаріус, відповідно, не вирішував питання про видачу такого свідоцтва або неможливість його видачі.

Суд зазначає, що однією з підстав цього позову є те, що Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області не надає позивачу або нотаріусу інформацію про розмір пенсії ОСОБА_2 , яка залишилися недоотриманою після його смерті. При цьому, з матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач не зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на вищевказану недоотриманою пенсію, а нотаріус не надавав позивачу вмотивованої постанови про відмову у здійсненні відповідної нотаріальної дії.

Крім того, в матеріалах цієї судової справи наявні документи щодо точного розміру пенсії ОСОБА_2 , яка залишилися недоотриманою після його смерті. Представник позивача або позивач не позбавлені права в порядку п. 1 ч. 1 ст. 43 ЦПК України зробити копію з вказаного документа.

Отже, вимоги про визнання за позивачем права власності на суму пенсії в порядку спадкування та зобов`язання органу Пенсійного фонду виплатити ці суми пенсії є передчасними і задоволенню не підлягають.

4.2. Стосовно тверджень Головного управління Пенсійного Фонду України в Луганській області про те, що вказана справа не підлягає розгляду за правилами цивільної юрисдикції, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Заявлені позовні вимоги не стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання особою пенсійних виплат. Представник позивача мотивувала позовну заяву порушенням права власності позивача як спадкоємця на спадкове майно, а саме на недоотриману пенсію померлої особи. Предметом позовних вимог є визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на суму пенсії. Вказані вимоги є майновими, стосуються спадкових правовідносин, а тому спір слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Ці висновки відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц, від 3 квітня 2019 року у справі № 808/1346/18 і від 26 червня 2019 року у справі № 284/252/17.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено і відповідачі не заявляли про наявність у них судових витрат, у зв`язку із чим судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання права власності на недоотриману пенсію та зобов`язання здійснити її виплату задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2 право власності на недоотриману пенсію ОСОБА_2 , яку не встигла отримати його донька ОСОБА_1 в розмірі 40571,20 грн.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Б. Баронін