БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/926/19
Провадження № 2/497/86/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

секретаря судового засідання - Ковтун О.І,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з зазначеними вимогами 19.06.2019 року, та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 4000.00 гривен на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1-3).

11 вересня 2019 року Болградським районним судом Одеської області постановлено в заочному порядку судове рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, яким позовні вимоги задоволені частково (а.с.60-62).

Даним рішенням стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 000.00 гривен (дві тисячі гривен) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду 19 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 768.40 гривен.

15.10.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_4 , про перегляд названого заочного рішення, посилаючись на те, що суд постановляючи рішення по цій справі виходив з того, що відповідача було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, та у відсутність відповідача постановив заочне рішення.

Ухвалою від 05.11.2019 року заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 11 вересня 2019 року по цивільній справі № 497/926/19-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів скасовано, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 05 грудня 2019 року (а.с.66-67, 70).

05.12.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_4 на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі, та визнати явку позивача у судове засідання обов`язковою (а.с.87-91).

05.12.2019 року судовий розгляд по справі відкладено та повторно призначено на 23.01.2020 року на 10:00 годину (а.с.107-110).

09.12.2019 року на адресу суду надійшла відповідь представника позивача ОСОБА_1 на відзив представника відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_3 відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити та допитати свідків (а.с.114-118).

08 січня 2020 року на адресу суду позивач надіслала заяву, згідно якої просила справу розглядати у її відсутність в зв`язку з фактичним її перебуванням в Італії, де вона працює за наймом, наполягала на задоволенні позовних вимогах у повному обсязі (а.с.136-142).

23.01.2020 року головуючий суддя Кодінцева С.В. знаходилася у відрядженні, а відтак не вбачалося можливим провести судове засідання (а.с.122).

Ухвалою суду від 27.01.2020 року після виходу головуючого судді з відрядження, призначено судовий розгляд по справі на 10.02.2020 року о 14:30 годині (а.с.144).

Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлена згідно вимог чинного законодавства, надіслала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність (а.с.132-137,138-143).

Представник позивача наполягав на вимог позивача, підтримав доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання також не прибув, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, надав до суду відзив на позов позивача, згідно якого стверджував, що його діти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно проживали з ним з березня 2017 року по березень 2018 року. Починаючи з 30.01.2006 року відповідач є безробітним, на обліку в центрі зайнятості не перебуває та у період з 24.09.2018 року по 10.09.2019 року перебував на медичному обстежені та лікуванні в Російській Федерації, та оскільки має важке захворювання, що є суттєвим для визначення розміру аліментів, та в зв`язку з недоведеністю позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.87-91).

Представник відповідача пояснив, що відповідач не заперечує факту свого батьківства, однак за станом здоров`я не спроможний працювати, та ніяких доходів не має. Разом з цим, визнає свій батьківський обов`язок, та вимоги закону, щодо необхідності утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому не буде ухилятися від виконання обов`язку по сплаті аліментів у мінімально визначеному законом розмірі.

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований Василівською сільською радою Болградського району Одеської області згідно свідоцтва серії НОМЕР_1 від 22.05.1994 року, актовий запис №14 (а.с.6).

Позивач та відповідач по справі є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 29 (а.с.6,7).

Згідно довідок №1302 від 13.06.2019 року (а.с.8), №1307 від 14.06.2019 року (а.с.9), №1375 від 26.06.2019 року, виданих Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, позивач, відповідач та їх донька ОСОБА_8 , 2003 року народження зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8), але позивач та донька ОСОБА_9 фактично проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 спільно з бабусею ОСОБА_10 (а.с.9), донька ОСОБА_6 перебуває на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.29).

Відповідно до довідки № 2479 від 01.11.2019 року виданої Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно зареєстрована за адресою: : АДРЕСА_1 , але більше двох років за місцем реєстрації не проживає (а.с.93), також відповідно до довідки №2478 від 06.11.2019 року виданої Василівською сільською радою Болградського району Одеської області ОСОБА_4 за вищевказаною адресою разом з відповідачем ОСОБА_4 з березня 2017 року по березень 2018 року проживали спільно з ним син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.94).

Відповідно до довідки № 2480 від 06.11.2019 року виданої Василівською сільською радою Болградського району Одеської області ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак протягом одного року за місцем реєстрації не проживає (а.с.95).

З огляду на заперечення відповідача судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_4 з 30.01.2006 року ніде не працює, що підтверджується довідкою № 2472 від 06.11.2019 року (а.с.97), і копією трудової книжки (а.с.98), та на обліку в Центрі зайнятості України не перебуває (а.с.99), в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів щодо ОСОБА_4 не знайдено (а.с.100).

Відповідно до довідки Медичного центру ТОВ «Вера в Себя» ОСОБА_4 проходив курс лікування з 10.09.2018 року по 30.09.2018 року з діагнозом «Хронічний пієлонефрит обох нирок…». Перебуває на диспансерному обліку (а.с.104).

Згідно довідки № 12 від 02.10.2019 року ООО «Центр восточной и современной медицины «Исцеление», що знаходиться на території Російської Федерації, відповідач ОСОБА_4 проходив курс амбулаторного лікування у період з 24.09.2018 року по 10.09.2019 року (а.с.101), що підтверджується також штампами в паспорті для виїзду за кордон (а.с.105-106), а відтак спростовуються доводи позивача про перебування відповідача ОСОБА_4 на заробітках в Російській Федерації.

Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст.182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров`я як відносно позивачки, так і відносно відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи.

Донька сторін по справі ОСОБА_12 наразі є студенткою першого курсу денного відділення за спеціальністю «Туристичне обслуговування» на бюджетній основі, строк закінчення навчання 01.02.2023 року (а.с.96), а відтак основну частину свого часу дитина перебуває в м.Одеса. Будучи неповнолітньою потребує утримання від батьків.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1 ст. 141 СК України).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст.181 СК України - способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до положень ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 19 червня 2019 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини.

Твердження позивача, що відповідач виїжджає за межі України на заробітки і його місячний дохід складає 800-1000 доларів США суд розцінює критично, оскільки це твердження жодним чином не доведено.

Доводи позивача, що дитина перебуває цілком лише на її утриманні, також жодними доказами не підтверджено.

Більш того, за весь час розгляду справи судом, позивач до суду не з`являлася, позовна заява від її імені підписана представником, усі поштові листи на її ім`я повернулися до суду без вручення з відміткою, що адресат вибув. Позивач на представлення своїх інтересів надала довіреність, яка посвідчена віце-консулом Генерального консульства України в Мілані 03.06.2019 року (а.с.10).

08 січня 2020 року позивач надіслала на адресу суду листа з Італійської республіки (а.с.136-142), підтвердивши тим самим, що вона дійсно перебуває за межами України на заробітках.

Жодних доказів щодо свого матеріального становища, стану здоров`я, тощо, позивач суду не надала.

Таким чином, позивач належними і допустимими доказами не довела заявлений нею розмір аліментів, а також те, що відповідач працює і спроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.

Положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що мінімальний розмір аліментів на дітей віком від 6 до 18 років:

- з 01.01.2019 року становить 1013.50 гривен (2027.00 гривен х 50 %),

- з 01.07.2019 року 1059.00 гривен (2118.00 гривен х 50%),

з 01.12.2019 року 1109.00 гривен (2218.00 гривен х 50%).

Відповідно до положень Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» мінімальний розмір аліментів на дитину віком від шести років до 18 років з 01.01.2020 року становить 1109.00 гривень (2218.00 гривен х 50).

Разом з цим, суд враховую те, що відповідач, являючись батьком дитини зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що батьки мають рівні права та несуть рівні обов`язки по вихованню та утриманню дитини, а також те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не зважаючи на наявність доходів у платника аліментів, позицію представника позивача, висловлену в судових дебатах щодо можливості стягнення з відповідача аліментів в розмірі 50 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, виходячи виключно з інтересів дитини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково.

Аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов до висновку, що аліменти мають стягуватися з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і саме такий розмір аліментів відповідає вимогам Закону щодо мінімально гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону, і співвідноситься з позицією Верховного суду, викладеною у постановах від 3 грудня 2018 року N 298/426/17, провадження N 61-29996св18, від 7 листопада 2018 року N 355/511/17, провадження N 61-32606св18.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак в силу вимог ст.141 ч.6 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 840.80 гривен.

На підставі викладеного і керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.141, 180, 181, 182, 192 СК України, ст.ст.2, 4, 10, 13, 19, 76-83, 95, 133, 134, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 14 лютого 2007 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду 19 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 14 лютого 2007 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь держави судовий збір у розмірі 840.80 гривен (вісімсот сорок гривен вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Болградський районний суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення виготовлено 11.02.2020 року.

Суддя С.В.Кодінцева