Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4441/13-ц
Провадження 4-с/711/49/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі :

головуючого судді Демчик Р.В.,

при секретарі Лисенко І.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ковтун Андрія Володимировича на бездіяльність Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Ковтун А.В., звернувся до суду із скаргою на бездіяльність Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо відмови у знятті арешту з всього майна, що належить ОСОБА_1 та просив скасувати такий арешт, накладений в межах виконавчого провадження № 44634721.

В скарзі зазначено, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2013 року у справі №711/4441/13-ц частково задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №CSH0FB10710123 від 26.11.2006р. в розмірі 14627,62грн. та 229,60грн. судового збору, а всього 14857,22грн.

На виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у Придніпровському ВДВС у м. Черкаси (ВП 44634721).

4 вересня 2014 року старший державний виконавець Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ у виконавчому провадженні 44634721 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження наклав арешт на все рухоме та нерухомого майно, що належить ОСОБА_1

22 квітня 2016 року виконавче провадження 44634721 було завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на дату прийняття процесуального рішення), а виконавчий лист №711/4441/13-ц, виданий 17.10.2013 повернуто стягувачу.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2019 року заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.07.2013 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2020 у справі №711/4441/13-ц у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CSH0FB10710123 від 26.11.2006р. в розмірі 14627,62грн. та 229,60грн. судового збору, а всього 14857,22грн. відмовлено.

Враховуючи викладене, 22 квітня 2020 року заявником було скеровано до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) клопотання про зняття арешту з всього його майна, який було накладено 04.09.2014 у межах виконавчого провадження № 44634721.

Листом за вих. №41868 від 12.06.2020 Придніпровський ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) повідомив, що в їх посадових осіб відсутні підстави для задоволення клопотання про зняття арешту, тому скаржник був вимушений звернутися до суду з даною скаргою.

Ухвалою суду від 18 червня 2020 року скаргу прийнято до провадження судді Демчика Р.В. та призначено судове засідання з розгляду даної скарги.

В судове засідання скаржник та його представник не з`явились. Причину неявки суду не повідомили. Проте від представника скаржника адвоката Ковтун А.В. надійшло клопотання в якому він просив проводити розгляд справи за його відстсуності та відсутності скаржника. Також зазначив, що скаргу підтримують та просять її задовольнити.

Представник Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У відповідності до ст.450 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

Судом встановлено, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2013 року у справі №711/4441/13-ц частково задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №CSH0FB10710123 від 26.11.2006р. в розмірі 14627,62грн. та 229,60грн. судового збору, а всього 14857,22грн. (а.с. 7-9).

На виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у Придніпровському ВДВС у м. Черкаси (ВП 44634721).

4 вересня 2014 року старший державний виконавець Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ у виконавчому провадженні 44634721 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження наклав арешт на все рухоме та нерухом майно, що належить ОСОБА_1 (а.с. 10).

22 квітня 2016 року виконавче провадження 44634721 було завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на дату прийняття процесуального рішення), а виконавчий лист №711/4441/13-ц, виданий 17.10.2013 повернуто стягувачу (а.с. 11).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2019 року заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.07.2013 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано (а.с. 12-13).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2020 у справі №711/4441/13-ц у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CSH0FB10710123 від 26.11.2006р. в розмірі 14627,62грн. та 229,60грн. судового збору, а всього 14857,22грн. відмовлено.

22 квітня 2020 року заявником було скеровано до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) клопотання про зняття арешту з всього його майна, який було накладено 04.09.2014 у межах виконавчого провадження № 44634721 (а.с. 14).

Проте, листом за вих. №41868 від 12.06.2020 Придніпровський ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) повідомив, що в їх посадових осіб відсутні підстави для задоволення клопотання про зняття арешту (а.с. 15).

Отже, судом встановлено, що виконавче провадження №44634721, в межах якого постановою державного виконавця від 04.09.2014 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , завершено на підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.04.2016, а заочне рішення суду від 16.07.2013 (на виконання якого було видано виконавчий лист №711/4441/13-ц), скасовано ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року, то за таких обставин, суд приходить до висновку, що підстави накладення арешту на все майно ОСОБА_1 відсутні.

Крім того, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2020 у справі №711/4441/13-ц у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CSH0FB10710123 від 26.11.2006р. в розмірі 14627,62грн. та 229,60грн. судового збору, а всього 14857,22грн. відмовлено. Дане рішення набрало законної сили 07.08.2020.

За правилами ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинна редакція) передбачено, що підставами для знання арешту з майна є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Частиною 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом встановлено, що постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.04.2016, виконавчий лист №711/4441/13-ц було повернуто стягувачеві у зв`язку із тим, що у боржника відсутнє майно, яке належить йому на праві власності. Згідно довідок ТСЦ 7141 та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, транспортні засоби та нерухоме майно за боржником на території Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ не зареєстровано. Також, згідно відповіді ДПІ та ПФУ, встановити місце роботи боржника неможливо, пенсію не отримує, відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах немає (а.с. 11).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Таким чином, відповідно до зазначеної статті Придніпровський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, завершуючи виконавче провадження №44634721 (в рамках якого було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 ) і повертаючи виконавчий лист стягувачеві, мав зняти арешт з усього майна боржника, проте цього зроблено не було.

Крім того, Придніпровським ВДВС у м. Черкаси Центрального МУМЮ (м. Київ) також не було задоволено клопотання ОСОБА_1 про зняття арешту з всього належного йому майна, хоча останнім надавалась державному виконавцю копія ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2019 року про скасування заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.07.2013р. на підставі якого було видано виконавчий лист №711/4441/13-ц.

На підставі вищевикладеного, суд погоджується із доводами скаржника ОСОБА_1 стосовно того, що незняття виконавчою службою арешту з майна боржника у виконавчому провадженні №44634721 є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушує права скаржника ОСОБА_1 , а відтак підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна скаржника.

Керуючись ст.ст.4, 12, 81, 237, 263-265, 268 ЦПК України, Конституцією України, Пленумом Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6, ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд -,

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ковтун Андрія Володимировича на бездіяльність Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо відмови у знятті арешту з усього майна, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), арешт на яке накладено 04.09.2014 у виконавчому провадженні №44634721.

Скасувати арешт з всього майна, що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), арешт на яке накладено 04.09.2014 у виконавчому провадженні №44634721.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий: Р. В. Демчик