Провадження №: 2/755/5674/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві заяву представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сингаєвська Світлана Олександрівна, про визнання недійсним договору дарування квартири, -

у с т а н о в и л а:

22.09.2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири.

Ухвалою суду від 24.09.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін та залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса КМНО Сингаєвську С.О.

Як вбачається з матеріалів справи, разом із позовною заявою представник позивача подав заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Вимоги заяви мотивовано тим, що позивачка оспорює дійсність договору дарування вказаної квартири з тих підстав, що вчиняючи цей договір як дарувальник, позивачка вважала, що укладає договір довічного утримання, однак виявилось, що вона підписала договір дарування. На теперішній час відповідач поводить себе зухвало, відмовляється пояснити чому обманув позивачку та приховав факт укладення саме договору дарування, а не договору довічного утримання, відповідає, що вже пізно щось міняти, він є власником квартири і може розпоряджатись нею на власний розсуд. Також позивачка вказує, що відповідач погрожує їй виселенням з квартири, по декілька разів на день відповідач приводить до квартири сторонніх осіб, ознайомлює їх з приміщенням та обговорює вартість квартири.

Вивчивши зміст заяви про забезпечення позову та додатків до неї, приходжу до висновку про те, що вказана заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 6, 7, 11 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За змістом позовних вимог позивачка просить суд визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладений 14.08.2020 року між позивачем, як дарувальником, та відповідачем, як обдарованим.

Статтею 150 ЦПК України чітко встановлено, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно (у тому числі нерухоме майно) допускається стосовно майна, яке належить відповідачу або підлягає передачі йому і знаходяться у відповідача чи в інших осіб.

Належність квартири АДРЕСА_1 відповідачу підтверджується наявною в матеріалах справи копією нотаріально посвідченого договору дарування квартири від 14.08.2020 року.

Оскільки дійсність договору дарування квартири є предметом позову, застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру є саме тим заходом, який є співмірним із позовними вимогами та унеможливить ускладнення чи не виконання рішення суду, у разі задоволення позову, і забезпечить можливість ефективного захисту прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі визнання судом прав та інтересів позивача дійсно порушеними.

Накладення арешту на квартиру забезпечить неможливість її відчуження/обтяження, що сприятиме можливості розгляду справи у розумні строки, та у разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, оскільки за умови зміни власника або застосування обтяження відповідне утруднить виконання рішення суду та породить необхідність подальших звернень позивача до суду за захистом своїх прав, отже в такому випадку захист порушених прав не буде ефективним.

Ураховуючи положення ст. 154 ЦПК України судом не встановлено підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки з матеріалів справи не вбачається, які реальні та конкретні збитки можуть бути нанесені відповідачу забезпеченням позову та який їх розмір.

Відповідач може понести витрати на сплату судового збору у разі оскарження ухвали суду про забезпечення позову в апеляційному порядку, однак такі витрати відносяться до судових і підлягають розподілу при вирішенні спору по суті у кінцевому рішенні суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

Заяву представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сингаєвська Світлана Олександрівна, про визнання недійсним договору дарування квартири - задовольнити.

Накласти арешт на належну ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири від 14.08.2020 року (реєстровий номер 7395) квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складено 24.09.2020 року.

Стягувач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Боржник - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя -