Номер провадження: 22-ц/813/3013/20
Номер справи місцевого суду: 496/1774/19
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Трушиної О.І. 16 липня 2019 року у м. Біляївка Одеської області, -

встановила:

У травні 2019 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26 березня 2010 року у розмірі 13 064,90 грн. та судові витрати по справі.

Свої вимоги представник АТ КБ «Приватбанк» мотивував тим, що 26 березня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником прав та обов`язків якого є АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 4 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, а саме, надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому договором. Проте, ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим станом на 26 березня 2019 року у останньої виникла заборгованість у розмірі 13 064,90 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 150,88 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 2 223,77 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання 3 841,92 грн., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн. 750 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 598,33 грн. Оскільки відповідач відмовився добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, представник позивача звернувся до суду із позовом.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16 липня 2019 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено частково, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 26 березня 2010 року у розмірі 5 150,88 грн. та судовий збір у розмірі 1 921 грн., а всього 7 071,88 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано факт визнання відповідачем отримання кредиту, судом немотивовано відхилено надані позивачем докази, на підставі чого ухвалене необґрунтоване рішення, яким звільнено відповідача від відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Акціонерного товариства «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2010 року відповідач ОСОБА_1 , як клієнт банку, підписала надруковану «Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку» про те, що вона отримала картку «Зарплатна картка», що зазначено відповідною позначкою у наведеному переліку у анкеті-заяві (а.с. 11).

При цьому, позивач у позовній заяві посилався на те, що відповідач 26 березня 2010 року отримала кредит у розмірі 4 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Однак, колегія суддів враховує, що «Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку» від 26 березня 2010 року не містить даних про отримання відповідачем зазначеної у позові суми кредиту.

Водночас, до «Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку» про отримання відповідачем картки «Зарплатна картка», Банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN4932, нібито укладеному із ОСОБА_2 від 28 квітня 2010 року.

Проте, як вбачається із вищевказаної довідки, датована вона 28 квітня 2010 року, тоді як банк у позовній заяви посилається на те, що кредитний договір між сторонами був укладений 26 березня 2010 року, і вказаний договір у матеріалах справи відсутній.

Крім того, колегія суддів враховує те, що згідно Анкети-заяви від 26 березня 2010 року відповідач ОСОБА_1 оформила тільки зарплатну картку, а зазначена довідка від 28 квітня 2010 року стосується картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а тому зазначену довідку не можна вважати складовою кредитного договору SAMDN4932, який у матеріалах справи також відсутній.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК).

Частиною другою статті 1054 ЦК встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення §1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги Комерційного банку «Приватбанк», не врахував того, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження укладення між стронами кредитного договору, не доведено також отримання коштів відповідачем за кредитною карткою та розпорядження ними, оскільки надана позивачем виписка про рух коштів (за умови відсутності у матеріалах справи належним чином засвідченої копії кредитного договору) достовірно не підтверджує, що кредитні кошти у сумі кредитного ліміту 4 400 грн. були надані відповідачу та остання розпорядилась ними.

Відповідно до частини шостї статті 81 ЦПК України, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд першої інстанції вказаних обставин та вимог закону не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту, оскільки у матеріалах справи відсутнє жодне підтвердження факту укладання між сторонами кредитного договору із визначеною у позовні заяві сумою кредитного ліміту у розмірі 4 400 грн.

Згідно п.п. 1-3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 липня 2019 року підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст. 369, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 липня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 квітня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе