КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

провадження №22-ц/824/2943/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА
Іменем України

11 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Сліпченка О.І., Гуля В.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Національного університету оборони України імені Івана Черняховського на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського про відшкодування майнової та моральної шкоди, стягнення грошової компенсації за недотримане речове майно,
ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути на свою користь з відповідача компенсацію вартості речового майна у розмірі 39009,19 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно з наказом Міністра оборони України № 333 від 2.04.2016 року був звільнений у запас відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас за п. «б» (за станом здоров`я). Згідно з довідкою до видачі речового майна № 167/7/404/1п3, вартість неотриманого речового майна складає 39009,19 грн.. Позивачем 04.04.2016 року подано рапорт, проте останньому було рекомендовано звернутися в 2017 році, після чого, він 17.05.2017 року подав заяву про отримання грошової компенсації, однак його повідомили про відсутність закупівлі речового майна університету, призначень та коштів в 2017 році не було.

Також, позивач у березні 2018 року звернувся з листом до начальника Національного університету оборони України імені Івана Черняховського та Міністерства оборони України про отримання грошової компенсації замість речового права, однак йому відмовлено, оскільки останній виключений зі списку університету. Крім того, після звільнення у запас позивач знаходився на лікування у зв`язку з чим останньому було встановлено другу групу інвалідності та захворювання пов`язано з проходження служби. Позивач вважає, що у зв`язку з не своєчасною виплатою компенсації за недотримане речове майно, останній зазнав душевних та психологічних страждань, а тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського про відшкодування майнової та моральної шкоди, стягнення грошової компенсації за недотримане речове майно.
Стягнуто з Національного університету оборони України імені Івана Черняховського на користь ОСОБА_1 , компенсацію вартості за речове майно у розмірі 39009,19 грн.. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням Національний університет оборони України імені Івана Черняховського подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права процесуального та неправильне застосування матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення компенсації, і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що виплата грошової компенсації вартості речового майна передбачена військовослужбовцям, які перебувають на військовій службі і ще не звільнені в запас або у відставку.
ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що неотримання ОСОБА_1 речового майна (військової форми, одягу) за час проходження служби та під час звільнення в запас, а також відповідної компенсації за це майно, стало причиною позбавлення права власності позивача, зокрема, володіти, користуватися й розпоряджатися об`єктом власності (грошовими коштами).
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Вирішуючи даний спір і відмовляючи в частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, позивачем не доведено тих обставин, з якими положення ст. 1167 ЦК України, пов`язує виникнення у відповідача обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду. А також, що доказів оплати послуг з надання професійної правничої допомоги до суду не надано та з матеріалів справи не вбачається.
В цій частині судове рішення відповідачем не оскаржується.

Відповідно до абз. 2 п. 1ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до абз. 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 N 1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністра Оборони України від 29.04.2016 року №232 військовослужбовці, які звільняються у запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністра Оборони України від 29.04.2016 року №232 майно особистого користування - це предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у користування військовослужбовців.

Відповідно до п. 28 розділу ІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністра Оборони України від 29.04.2016 року №232 речове майно особистого користування офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається у власність.

Відповідно до п. 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки. Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ № 178 від 16.03.2016 року, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби.

Відповідно до п. 4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки. Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою КМУ № 178 від 16.03.2016 року грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Відповідно до п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Відповідно до ч. 1. ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідно до Довідки № 167/7/404/1п3 про вартість речового майна, що належить до видачі полковнику ОСОБА_1 нараховано розмір грошової компенсації за недоотримане речове майно у сумі 39009,19 грн., податок на прибуток фізичних осіб 15% - 5851,38 грн. (а.с.15).
04.04.2016 року ОСОБА_1 подано рапорт щодо надання грошової компенсації вартості неотриманого речового майна у зв`язку зі звільненням з військової служби (а.с.16).
Відповідно до витягу з наказу Міністра оборони України №333 від 22.04.2016 року полковник ОСОБА_1 звільнений з військової служби з посади доцента кафедри суспільних наук гуманітарного інституту Національного університету оборони України імені Івана Черняховського відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас за п. «б» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу (а.с.17).
17.05.2017 року позивачем подано заяву про отримання грошової компенсації відповідно до рапорту від 04.04.2016 року.
Листом №182/2242 від 06.06.2017 року позивача повідомлено про відсутність закупівлі речового майна університету, призначень та коштів у 2017 році не було та пункт про суму грошової компенсації до наказу про звільнення не був включений (а.с.18,19).
15 березня 2018 року позивач звернувся з листом до начальника Національного університету оборони України імені Івана Черняховського та Міністерства оборони України про отримання грошової компенсації замість речового права (а.с.20-21).
Відповідно до листа Національного університету оборони України імені Івана Черняховського №182/1550 від 03.04.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у виплаті грошової компенсації за неотримане речове майно, оскільки останній виключений зі списків особового складу університету(а.с.22).
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення компенсації вартості за речове майно, оскільки позивач у зв`язку із неотримання військової форми та одягу за час проходження служби та під час звільнення в запас, а також компенсації за це майно, був позбавлений права володіти, користуватися і розпоряджатися власними грошовими коштами.
Доводи апеляційної скарги про те, що виплата грошової компенсації вартості речового майна передбачена військовослужбовцям, які перебувають на військовій службі і ще не звільнені в запас або у відставку, а позивач на час розгляду справи звільнений, у зв`язку з чим не має право на отримання грошової компенсації вартості не отриманого речового майна, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки компенсація була нарахована позивачу на час його роботи на посаді доцента кафедри суспільних наук гуманітарного інституту Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, останній звернувся із рапортом про отримання грошової компенсації (04.04.2016 року) до винесення наказу про його звільнення з військової служби (22.04.2016 року). Тобто, суд апеляційної інстанції вважає, що право на отримання компенсації вартості не отриманого речового майна виникло у позивача на час його роботи та вона не була виплачена відповідачем в порушення закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин, що виникли між сторонами, положення ст. ст. 177, 190, 386 ЦК України, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного університету оборони України імені Івана Черняховськогозалишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «11» лютого 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіВ.В. Гуль
О.І. Сліпченко