Справа № 463/5379/20
Провадження № 2/463/1086/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення на її користь аліментів в розмірі 1200 грн., починаючи з дня звернення до суду і до закінчення сином навчання.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що син сторін 05.05.2020 досягнув повноліття, однак продовжує навчатись та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. ЇЇ доходів недостатньо для утримання сина і тому, просить стягувати аліменти з відповідача в розмірі 1200 грн. щомісячно до завершення навчання.

Суддя своєю ухвалою від 14.07.2020 прийняв позовну заяву, відкрив провадження у справі та призначив таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Одночасно, до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_3 . Визначено учасникам справи строк для подання відзиву, відповіді на відзив, письмових заперечень та пояснень.

В судове засідання позивач не з`явилась, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Повноважний представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання. Скерував до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Попередньо, надав суду письмові пояснення щодо позову, відповідно до яких позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить слухати у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження (а.с.4).

05.05.2020 син сторін досягнув повноліття.

Згідно довідки з місця проживання від 22.05.2020, оригінал якої долучено до матеріалів справи (а.с.8), син сторін проживає з позивачем.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно довідки Львівського вищого професійного училища від 28.08.2020, оригінал якої долучено до матеріалів справи (а.с.20), ОСОБА_3 дійсно є учнем цього навчального закладу. Термін навчання - з 03.09.2018 по 21.06.2021.

Відповідно до довідки про доходи сина сторін (а.с.21), останній отримує стипендію в розмірі 539,98 грн. в місяць.

Оскільки у зв`язку з навчанням син сторін не працевлаштований, а розмір стипендії є незначним, на думку суду потреба останнього в матеріальній допомозі існує.

Згідно довідки про доходи відповідача, останній працює у ПрАТ «Компанія Ензим» та за період з грудня 2019 року по квітень 2020 року отримав сукупний дохід у виді заробітної плати в розмірі 45650,75 грн. З огляду на такі обставини, а також враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд не вбачає необхідності окремо аналізувати можливість надання відповідачем матеріальної допомоги, а навпаки, вважає встановленим, що відповідач має таку можливість.

При цьому, перед тим як дійти до таких висновків, суд проаналізував факт визнання відповідачем позовних вимог та не знайшов підстав відмовити у прийняті такого визнання, оскільки ніщо в матеріалах справи не свідчить, що таке визнання суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно, у справі яка розглядається наявні усі чотири критерії, на яких наголошував Верховний Суд у згаданій вище постанові.

Далі суд вирішить питання про розмір аліментів.

Під час розгляду цивільної справи № 622/373/16 (постанова від 29.01.2018р.) Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що у визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, стан здоров`я позивача та потребу сина сторін в матеріальній допомозі, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, а також інші обставини, які мають значення для справи, зокрема ті, про які згадував Верховний Суд у справі № 622/373/16, а також той факт, що відповідач повністю визнав позовні вимоги.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 15.06.2020р. (дати пред`явлення позову) і до закінчення сином навчання або досягнення 23 років в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Щодо судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн., оскільки позивач в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Після відкриття провадження у справі позивач долучила до матеріалів справи оригінал квитанції від 31.08.2020 про сплату 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с.19).

Разом з тим позивач всупереч вимогам п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не наводила попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Крім того, всупереч вимогам ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та п.1 ч.1 ст.137 ЦПК України у договорі від 31.08.2020 (а.с.27) сторони узгодили виключно загальні положення про гонорар адвоката і жодним чином не узгодили порядок його обчислення (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, умови повернення тощо. Жодної додаткової угоди до матеріалів справи не долучено.

Також, всупереч вимогам ч.3 ст.137, ч.8 ст. 141 ЦПК України суду так і не було надано детального опису робіт, які здійснив адвокат під час розгляду справи в суді першої інстанції, а натомість, як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву подавала та підписувала особисто позивач.

Як наслідок незважаючи на задоволення позовних вимог, суд відмовляє у повному обсязі у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,279,430 ЦПК України, ст.ст. 6, 180-184, 198, 199, 200, 201 Сімейного Кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , студента Львівського вищого професійного училища, в розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 15 червня 2020 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 840,80 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Леньо С. І.