П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„04" лютого 2020 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 242/3971/17

Номер провадження 22-ц/804/789/20

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.

за участю секретаря: Єфремової О.В.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Виконавча дирекція Фонду соціального страхування України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12 грудня 2019 року головуючого судді Черкова В.Г. із складанням повного тексту судового рішення 19 грудня 2019 року по цивільній справі про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи вимоги тим,що з 16 грудня 2002 року по 23 листопада 2011 року він працював на посаді начальника ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Селидове Донецької області. Згідно наказу № 01-146-к від 23 листопада 2011 року він був призначений за переведенням начальником відділення ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Новогродівці Донецької області. Наказом виконавчої дирекції Фонду № 01-302-к від 24 липня 2017 року позивача було звільнено з 31 липня 2017 року з посади начальника відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Новогродівці Донецької області у зв`язку із переведенням за його згодою до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України. Проте, до реорганізованого управління його не було прийнято і не укладено трудового договору, при цьому лише 22 серпня 2017 року йому було вручено трудову книжку, у якій згідно запису № 22 його було звільнено по переведенню згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України. Водночас, згідно запису № 23, за відсутності запису про прийняття до відповідача його наказом від 01 серпня 2017 року № 121-к , позивача було звільнено з 01 серпня 2017 року на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. В подальшому запис № 23 був визнаний недійсним.Таким чином, позивач зазначав, що його фактично було звільнено за переводом, але не прийнято на відповідну посаду, згідно поданої ним заяви. Таке звільнення позивач вважає незаконним, оскільки 31 травня 2017 року позивача було повідомлено про зміну істотних умов праці у зв`язку із припиненням Новогродівського відділення подальше переведення позивача до управління ВД ФСС України в Донецькій області, на що позивач надав свою згоду. 23 червня 2017 року позивач був запрошений до управління ВД Фонду в Донецькій області на співбесіду, на якій був повідомлений керівництвом управління про призначення на посаду начальника іншої особи, а позивачу було запропоновано дві посади - заступника начальника Новогродівського міського відділення або начальника Шахтарського відділення. 18 липня 2017 року до голови комісії з припинення Лапчик С.Д. була подана заява позивача про звільнення із займаної посади з 31 липня 2017 року за переведенням до управління ВД Фонду соціального страхування України в Донецькій області та укладення контракту з 01 серпня 2017 року. Згідно наказу виконавчої дирекції Фонду № 01-302-к від 24 липня 2017 року на підставі заяви позивача від 18 липня 2017 року та листа управління ВД Фонду соціального страхування у Донецькій області від 27 липня 2017 року № 01-02/12-555 позивача було звільнено з 31 липня 2017 року з посади начальника відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Новогродівці в зв`язку із переведенням до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України. 24 липня 2017 року позивачем до начальника управління ВД Фонду соціального страхування України в Донецькій області Давиденко Л.І. була подана заява про призначення за контрактною формою трудового договору на посаду начальника Новогродівського міського відділення ВД ФСС України в Донецькій області. При цьому наказом управління ВД Фонду в Донецькій області від 01 серпня 2017 року на посаду начальника Новогродівського міського відділення призначено ОСОБА_5. Позивач вважає, що залишення його на посаді начальника Новогродівського міського відділення в реорганізованому Фонді гарантовано нормами КЗпП України, а згоди на переведення на інші посади він не надавав. Таким чином, позивач вважає, що відповідач порушив норми трудового законодавства, відмовив в укладенні трудового договору на підставі його заяви на посаду начальника Новогродівського міського відділення.

Тому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив поновити його на роботі та зобов`язати відповідача укласти з ним трудовий договір в порядку переведення на посаду начальника Новогродівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 серпня 2017 року по день ухвалення рішення з урахуванням коефіцієнту підвищення посадового окладу, стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судового збору, а також допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати у межах платежу за один місяць.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 12 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, та не вірне застосування норм матеріального права. В обґрунтування доводів скарги, посилаючись на норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування», зазначає, що є невірним висновок суду, що управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не є правонаступником виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, оскільки не відповідає викладеному ним же самим змісту розділу VII «Прикінцевих положень» Закону №1105-XIV. Також, вказує, що правонаступниками Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, в тому числі його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду в областях, відділень у районах і містах обласного значення, є Фонд соціального страхування України та його робочі органи, яким і є управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та відповідно до частин 3 і 4 статті 36 КЗпП України, зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. Крім того, зазначає, що є незрозумілим висновки суду, щодо ненадання позивачем доказів спростування відмови від запропонованих посад, що відображено в актах від 12 липня 20І7 року та 13 липня 2017 року, вказує, що ці акти не мають ніякої доказової бази для спростування його позовних вимог, оскільки його рішення щодо запропонованих відповідачем пропозицій викладено письмово в заявах від 18 липня 2017 року та від 24 липня 2017 року. Судом не вказано жодних правових підстав з посиланням на норми діючого законодавства, які б давали право відповідачу погоджувати його кандидатуру директором виконавчої дирекції Фонду щодо призначення на посаду начальника Шахтарського відділення без його письмової заяви. Також вважає, що судом не повно та не об`єктивно вивчено обставини справи, а саме, що відповідач є належним по даній справі, оскільки відділення ВД Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Новогродівка Донецької області, у якому він працював, було реорганізоване шляхом приєднання саме до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. Тому є всі підстави, щодо поновлення його на роботі на підприємстві, на якому після реорганізації зберігалося його попереднє місце роботи.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим,що 31.05.2017 року ОСОБА_1 було повідомлено про зміну суттєвих умов праці у зв`язку з припиненням відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Новогродівка Донецької області та подальше переведення до управління. При підписанні попередження, позивач погодився працювати в нових умовах та жодних заперечень не висловлював,що підтверджується самим позивачем у позовній заяві.

Постановою Правління Фонду соціального страхування України від 24.05.2017 року № 34 «Деякі питання реорганізації фондів соціального страхування», на начальника управління покладено обов`язок запропонувати посади в управлінні працівникам Фондів соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання і Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Процедуру прийому на роботу керівників відділень управлінь ВД Фонду визначено ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до вимог вищезазначеної норми, керівники відділень управлінь виконавчої дирекції Фонду призначаються керівниками управлінь виконавчої дирекції Фонду за погодженням з директором виконавчої дирекції Фонду; керівники відділень управління виконують свої повноваження на умовах контракту.

На виконання Постанови правління Фонду № 34 від 24.05.2017 року, 23.06.2017 року начальником управління ВД Фонду у Донецькій області Давиденко Л. Г. під час зустрічі з ОСОБА_1 було запропоновано йому зайняти посаду начальника Шахтарського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області , або на вибір, заступника начальника Новогродівського міського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, які цілком відповідають спеціальності, кваліфікації ОСОБА_1 .

Фактично позивачу було запропоновано зайняти аналогічну посаду - начальник відділення, яку він займав, перебуваючи у трудових відносинах з виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Факт оголошення зазначеної пропозиції підтверджено самим позивачем у позовній заяві .

Про прийняте рішення ОСОБА_1 було запропоновано повідомити управління ВД Фонду у зручний для нього спосіб до 26.06.2017 року, що підтверджуються актом від 23.06.2017 року про засвідчення факту внесення пропозиції ОСОБА_1 щодо його переведення до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

26.06.2017 року, за допомогою програмного забезпечення Skype, ОСОБА_1 було надано згоду щодо розгляду його кандидатури на посаду начальника Шахтарського відділення управління та відповідного погодження директора ВД Фонду, що підтверджується актом про засвідчення факту прийняття пропозиції начальником відділення ВД Фонду у м. Новогродівці ОСОБА_1 . з призначенням його кандидатури начальником Шахтарського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 26.06.2017 року.

З урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яким визначено, в тому числі, процедуру призначення керівників відділень управлінь за погодженням з директором виконавчої дирекції Фонду шляхом укладання контракту, начальником управління ВД Фонду соціального страхування України в Донецькій області Давиденко Л. І. було погоджено питання призначення ОСОБА_1 на посаду начальника Шахтарського відділення управління ВД Фонду соціального страхування України в Донецькій області (лист № 447 від 06.07.2017 року).

12.07.2017 року у приміщенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області проводилися заходи з укладання контрактів з кандидатами на зайняття посад начальників відділень управління.

ОСОБА_1 не з`явився до управління, що було обумовлене поломкою його автомобіля,згідно усного повідомлення позивача. Щодо зазначених вище обставин було складено акт про засвідчення факту неявки ОСОБА_1 для підписання контракту на запропоновану посаду начальника Шахтарського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з Донецькій області від 12.07.2017 року.

13.07.2017 року начальником управління ВД Фонду соціального страхування України в Донецькій області Давиденко Л. І. у присутності посадових осіб управління було надано позивачу для підписання пропозиції на призначення на посаду начальника Шахтарського відділення управління, після отримання відповідного погодження від директора ВД Фонду, або заступника начальника Новогродівського відділення управління.

ОСОБА_1 відмовився від зазначених пропозицій щодо зайняття посад, отримання ним відповідних листів із зазначеними пропозиціями та надання письмового волевиявлення на цих листах.

Зазначені обставини підтверджуються актом про засвідчення факту відмови начальника відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Новогродівці ОСОБА_1 від підписання пропозиції щодо його призначення на посаду начальника Шахтарського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 13.07.2017 року.

Крім того, ОСОБА_1 відмовився від укладання контракту про роботу на посаді начальника Шахтарського відділення управління.

14.07.2017 року на адресу управління ВД Фонду надійшла заява голови комісії з припинення, начальника відділення ВД ФСС НВВ та НЗ України у м. Новогродівка ОСОБА_1 про те, шо він не відмовляється від переведення за продовження роботи в нових умовах на посаді начальника Новогродівського міського відділення управління, на що йому було надано повідомлення про те, що у зв`язку із реорганізацією Фонду відбулася зміна форми організації праці: робочими органами ВД Фонду є її управління, а відділення є відокремленими підрозділами управління: кандидатуру позивача було погоджено на призначення на посаду начальника Шахтарського відділення управління.

18.07.2017 року на адресу голови комісії з припинення, директора ВД ФСС НВВ та НЗ України Лапчик С. Д. позивачем було направлено заяву про звільнення з займаної посади 31 липня 2017 року за переведенням до управління з 01.08.2017 року (без зазначення найменування посади, на яку буде здійснено переведення), на підставі якої було видано наказ № 01-302-к від 24.07.2017 року про звільнення ОСОБА_1 .

Зазначені вище обставини свідчать про те, що управління не відмовило позивачу у прийомі на роботу за переведенням. Відповідачем було вжито всі можливі заходи з метою прийняття на роботу ОСОБА_1 за переведенням,зокрема, погоджено його кандидатуру на зайняття посади, однак через відсутність бажання у позивача зайняти одну із запропонованих посад, трудові правовідносини фактично не відбулися; позивач не вчинив в свою чергу дії, направлені на початок трудової діяльності, направлення на адресу управління заяви про прийом на роботу, укладання контракту та ін.

Крім того, висуваючи позовну вимогу про зобов`язання відповідача укласти трудовий договір з ОСОБА_1 в порядку переведення на посаду начальника Новогродівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, позивач фактично примушує відповідача у справі вчинити дії, направлені на порушення вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині, що регулює порядок призначення на посаду керівника відділення (на умовах контракту за погодженням з директором виконавчої дирекції Фонду). Позивач примушує суд втрутитися у діяльність відповідача по справі та вчинити порушення принципу свободи договору. Відносини між роботодавцем та найманим працівником повинні виникати лише на підставі їх вільного волевиявлення, недопустимим є привласнення права роботодавця пропонувати найманому працівнику конкретну роботу з урахуванням потреб юридичної особи та яка відповідає рівню кваліфікації здобувача роботи та ін.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач зазначає нову підставу позову, зокрема, щодо працевлаштування на посади начальників відділень осіб, які працювали до реорганізації, а позивачу,на його думку, було безпідставно відмовлено в укладення трудового договору. Як зазначалося вище, позивачу не було відмовлено у прийнятті на роботу. Навпаки, йому було запропоновано зайняти одну з двох посад на вибір , що відповідали його спеціальності, кваліфікації та досвіду роботи.Крім того, фактично до управління, тобто до однієї юридичної особи, яка мала свою затверджену структуру та штатний розпис, було приєднано: 51 робочий орган виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. 1 робочий орган виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та його 24 структурних підрозділів. Зазначене зумовило необхідність вирішення питання про працевлаштування 76 керівників та інших найманих працівників установ, що припинили свою діяльність. Позивач не займав посаду начальника Новогродівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та взагалі не перебував у трудових відносинах з відповідачем,чи юридичними особами, правонаступником яких є відповідач. Тому, міркування позивача про гарантування нормами діючого законодавства права на залишення його саме на посаді начальника Новогродівського відділення управління не гуртуються на вимогах діючого законодавства.

Крім того, посадою є визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця підприємства, установи, організації, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Позивач, перебуваючи у трудових відносинах з виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, займав посаду начальник відділення. В свою чергу, на виконання постанови правління Фонду 24.05.2017 року № 34, начальником управління було запропоновано зайняти посаду начальник відділення.

По суті, як посада, яку займав позивач до 31.07.2017 року, так і посада, яку було запропоновано зайняти з 01.08.2017 року , є ідентичними : вимоги до спеціальності, кваліфікації, посадові обов`язки, тощо є практично однаковими. Додання до назви посади начальник відділення найменування відповідної адміністративно - територіальної одиниці здійснюється задля конкретизації юрисдикції відокремленого підрозділу управління. Тому, міркування позивача про те, що він повинен займати посаду начальника одного конкретного, визначеного ним самостійно з 50 відділень управління, є хибними та законодавчо необґрунтованими.

У позовній заяві містяться міркування позивача про те, що прийом на роботу іншого працівника є грубим порушенням законодавства про працю, при цьому, взагалі не надано жодних обґрунтувань та доказів щодо цього. Із змісту позовної заяви незрозуміло як факт прийняття на роботу ОСОБА_5 впливає на права, обов`язки та законні інтереси позивача.На виконання вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», кандидатура ОСОБА_5 була погоджена з виконавчою дирекцією Фонду на призначення на посаду начальника Новогродівського міського відділення управління, укладено контракт терміном до 14.12.2017 року. До 01.08.2017 року ОСОБА_5 займав посаду в.о. начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Совєтському районі м. Макіївка Донецької області, також працював на посадах страхового експерта з охорони праці у відділеннях м. Димитрова, Добропілля. Ані у позовній заяві, ані у додатках до неї, позивачем взагалі не надано будь - яких законодавчо обґрунтованих доказів, що відповідачем по справі вчинено порушення норм діючого законодавства; систематично порушувалися його права; відповідач відмовив позивачу у прийомі на роботу, тощо.Оскільки позивач не перебував у трудових відносинах з управлінням, відповідно, питання про припинення трудових відносин з виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України управлінням не приймалося. Також, позивача не може бути поновлено на роботі (посаді) на якій він не працював. Зазначене автоматично виключає наявність обов`язку у відповідача проводити виплату середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу. Загалом, у позовній заяві позивачем взагалі не наведено доводів та не надано доказів, що його було незаконно звільнено за п. 5 ст. 36 КЗпП України.

У судовому засіданні апеляційного суду представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України,що діє за довіреністю Самойленко М.М., просила залишити апеляційну скаргу без задоволення,рішення суду без змін .

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з*явився , належним чином був повідомлений про дату,час і місце розгляду справи шляхом отримання судової повістки,про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т.2.а.с.98).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення представника відповідачів,дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Новогродівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області , суд виходив з того,що позивача після проведення реорганізації,утворення Фонду соціального страхування України та його робочих органів, не було переведено на посаду у Фонді, відносно якої він заявляє свої позовні вимоги. Вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання укласти трудовий договір задоволенню не підлягають , оскільки є похідними від вимоги поновлення на роботі.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції всебічно, повно з`ясував всі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції 23 листопада 2011 року ОСОБА_1 призначений начальником відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Новогродівці Донецької області, що підтверджується записом № 21 трудової книжки позивача,виданої 13 листопада 1974 року (т.1.а.с.6 звор.бік).

01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

31 травня 2017 року ОСОБА_1 ознайомлено з попередженням, згідно з яким відповідно до пунктів 4 та 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», статті 32 КЗпП України, пункту 7 постанови правління Фонду соціального страхування України від 08 лютого 2017 року № 13 та на підставі наказу виконавчої дирекції Фонду від 26 травня 2017 року № 569, позивача попереджено про зміни істотних умов праці у зв`язку з припиненням відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області шляхом реорганізації - приєднання до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та подальше переведення до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області(т.1.а.с.10).

18 липня 2017 року ОСОБА_1 надав голові комісії з припинення, виконуючого обов`язки директора відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Лапчик С. Д. заяву про звільнення із займаної посади з 31 липня 2017 року за переведенням до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у зв`язку із реорганізацією та укладенням трудового контракту з 01 серпня 2017 року (т.1.а.с.11).

24 липня 2017 року наказом № 01-302-к виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, ОСОБА_1 31 липня 2017 року звільнено з посади начальника відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Новогродівці у зв`язку з його переведенням за його згодою до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (пункт 5 статті 36 КЗпП України).

24 липня 2017 року на ім`я начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Давиденко Л. І. ОСОБА_1 було подано заяву про призначення за контрактною формою трудового договору на посаду начальника Новогродівського міського відділення управління Фонду соціального страхування України в Донецькій області (т.1.а.с.12).

Наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області № 121-к від 01 серпня 2017 року ОСОБА_1 звільнено відповідно до пункту 6 статті 36 КЗпП України. Цього ж дня відповідачем було видано інший наказ 462-к про визнання наказу 121-к не дійсним та внесено відповідний запис до трудової книжки (т.1.а.с.7,звор.15).

Згідно з абзацом 4 п. 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону припинено управління та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та виконавчі дирекції відділень цього Фонду, що є юридичними особами, шляхом приєднання до робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України. Порядок, черговість та інші питання, пов`язані з таким приєднанням, визначаються відповідними рішеннями правління Фонду соціального страхування України.

Наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 569 від 26 травня 2017 року припинено юридичну особу - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Новогродівці Донецької області шляхом реорганізації приєднання відділення до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Частинами 1, 3, 4 ст. 32 КЗпП України визначено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Пунктом 5 ст. 36 КЗпП України передбачено, що підставою припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

Із наказу № 01-302-к виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, ОСОБА_1 31 липня 2017 року звільнено з посади начальника відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Новогродівці у зв`язку з його переведенням за його згодою до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (пункт 5 статті 36 КЗпП України) вбачається, що підставою для прийняття наказу стала особиста заява ОСОБА_1 та лист Управління виконавчої дирекції Фонду у Донецькій області від 17.07.2017 року № 01-02/12-555, згідно якого голова комісії з припинення (в.о. начальника управління) просить звільнити начальників відділень виконавчої дирекції Фонду 31.07.2017 року за переведенням до управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області у зв`язку з реорганізацією Фонду. До таких начальників відноситься, зокрема - ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції станом на 01.01.2015 року) визначено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно із статтею 5 цього Закону безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Відповідно до частини першої - четвертої статті 8 вказаного Закону виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Виконавчу дирекцію очолює директор, який призначається та звільняється правлінням Фонду.

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення.

Керівників управлінь виконавчої дирекції Фонду призначає директор виконавчої дирекції Фонду за погодженням з правлінням Фонду.

Керівники відділень управлінь виконавчої дирекції Фонду призначаються керівниками управлінь виконавчої дирекції Фонду за погодженням з директором виконавчої дирекції Фонду.

Керівники управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень виконують свої повноваження на умовах контракту.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, яка припинена 24.11.2017 року.

Правонаступником роботодавця є виконавча дирекція Фонду соціального страхування України, але позивач не був переведений до правонаступника в установленому порядку.

Доказів щодо спростування відмови від запропонованих посад, яка відображена в актах від 12.07.2017 року та 13.07.2017 року, позивачем не надано.

Поновити позивача на роботі можливо лише на підприємстві, на якому після реорганізації збереглося його попереднє місце роботи, такий висновок узгоджується з положеннями абзацу другого пункту 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Такий висновок суду є правильним та узгоджується з дослідженими доказами та нормами законодавства.

При цьому,апеляційним судом перевіркою доводів скарги ,не встановлено обставин, які б свідчили про те,що управління відмовило позивачу у прийомі на роботу за переведенням. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було вжито всі можливі заходи з метою прийняття на роботу ОСОБА_1 за переведенням , зокрема погоджено його кандидатуру на зайняття посади,однак через відсутність бажання у позивача зайняти одну із запропонованих посад,трудові правовідносини фактично не відбулися та позивач не вчинив в свою чергу дії,направлені на початок трудової діяльності: направлення на адресу управління заяви про прийом на роботу,укладання контракту та інше.

Ніяких нових обставин, які б давали підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги не містять.

Аргументи відзиву на апеляційну скаргу є прийнятними,оскільки ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 лютого 2020 року.

Судді: