Справа №345/3331/20
Провадження № 2/345/1149/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

20.10.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Пукіш В.В.,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування від 08.07.2020 року позивачу подаровано квартиру АДРЕСА_1 . Реєстрація права власності здійснена 08.07.2020 року.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у даній квартирі, проте з 2014 року не проживають у цій квартирі і позивачу не відомо на якій підставі їхнє місце проживання по даний час зареєстровано за цією адресою. Відповідачі не являються ні членами сім`ї позивача, ні будь-якими іншими родичами чи особами, які мають щось спільне з позивачем, постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування квартирою.

Тому позивач змушена звернутися до суду та просить усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримує та просить суд його задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин та не повідомили суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.19). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 08.07.2020 року (а.с.4-5) позивач набула право власності на квартиру по АДРЕСА_1 . Належність позивачу на праві власності вищевказаної квартири підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6).

З довідки ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради від 16.07.2020 року (а.с.7) вбачається, що в квартирі по АДРЕСА_2 зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно акту від 26.08.2020 року, складеного комісією в складі працівників ТзОВ «М-Монтаж» в присутності свідків (а.с.8), відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані, але не проживають.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зазначені права вказані і в ст.150 Житлового Кодексу України.

Виходячи з того, що Закон України № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Вказана норма також передбачена п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до положень статей 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї.

В судовому засіданні встановлено, що реєстрація відповідачів у квартирі по АДРЕСА_2 створює позивачу, як власнику житла, незручності у користуванні власністю. Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід визнати такими, що втратили право на користування вказаною квартирою.

На підставі викладеного, ст.ст. 319, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування даним житлом, а саме квартирою по АДРЕСА_2 .

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 20.10.2020 року.

Головуючий