___________________________________________________________________________________________________________________
справа № 947/3102/20
провадження № 2/947/1990/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Літвінової І.А.

секретар судового засідання - Молодов В.С.

за відсутності учасників справи,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 947/3102/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - відділ у справах дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дітей та зупинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділу у справах дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради, в якій просить суд:

визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

зупинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 грн. щомісячно; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1000 грн. щомісячно.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що в період з 27 листопада 2004 року по 11 травня 2017 року він та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу народилися троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.05.2017 року шлюб було розірвано. Також цим рішенням з ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 3000 грн. на трьох дітей (по 1000 грн. на кожну дитину), починаючи з 11 травня 2017 року до повноліття кожної дитини.

Позивач вказує, що після розірвання шлюбу діти проживала разом з матір`ю, ОСОБА_2 . З кінця 2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають разом з батьком ОСОБА_1 , проте він продовжує сплачувати аліменти на їх утримання на користь ОСОБА_2 . Позивач стверджує, що проживати з матір`ю діти не бажають та просить визначити їх місце проживання з ним та зупинити стягнення з нього аліментів на дітей.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Літвіновій І.А., ухвалою якої від 17.04.2020 року за позовною заявою ОСОБА_6 було відкрито провадження у цивільній справі № 947/3102/20. Розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. учасника справи встановлено строк вчинення процесуальних дій, відповідачу - строк на подання відзиву.

Під час підготовчого провадження відповідач на позов не відізвалася, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань суду не надавала.

Протокольною ухвалою суду від 07.08.2020 року справу було призначено до розгляду по суті.

12.10.2020 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про повне визнання позову. Відповідач просить суд розглянути справу та ухвалити рішення за її відсутності.

Представник третьої особи відділу у справах дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду письмові пояснення, в яких зазначив, що комісією з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради на засіданні 03 вересня 2020 року було розглянуто проект висновку служби у справах дітей Одеської міської ради від 11.08.2020 року № 05/8217 щодо визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Питання, порушене ОСОБА_1 було розглянуто у присутності обох батьків. На засідання також були запрошені малолітні діти. Під час розгляду питання, мати дітей - ОСОБА_2 повідомила, що вона не заперечує проти визначення місця проживання дітей разом з батьком. Позиція матері дітей також підтверджується її письмовими поясненнями, наданими до служби у справах дітей 17.06.2020 року. Оскільки спору між батьками щодо місця проживання дітей не існує, підстави для підготовки висновку органу опіки та піклування відсутні. Розгляд справи просять проводити за відсутності представника органу опіки та піклування, будь-яких заперечень проти задоволення позову не надали.

Сторона позивача також звернулася до суду з письмовою заявою про проведення розгляду справи за їх відсутністю. позовні вимоги просить задовольнити.

Суд не вбачає підстав для відмови учасникам цивільної справи № 947/3102/20 в проведенні розгляду справи за їх відсутністю, оскільки матеріали справи є повними та достатніми, позиції сторін та третьої особи визначені.

В ході розгляду справи суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27 листопада 2004 року по 11 травня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який в наступному було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.05.2017 року.

В період шлюбу у подружжя ОСОБА_7 народилося троє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.05.2017 року у цивільній справі № 520/2141/17 шлюб між батьками дітей було розірвано, з батька ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 3000 грн. на трьох дітей (по 1000 грн. на кожну дитину), починаючи з 11 травня 2017 року до повноліття кожної дитини.

Згідно характеристики від класного керівника, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в Одеській загальноосвітній школі №65 І-ІІІ ст. Одеської міської ради Одеської області з першого класу. Батьки постійно цікавляться навчанням сина та відповідально ставляться до його виховання, хоча зараз в розлученні. Відвідують батьківські збори, співпрацюють з класним керівником та батьківським комітетом. Майже весь цей рік ОСОБА_3 проживає з батьком.

Згідно характеристики від класного керівника, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в Одеській загальноосвітній школі №65 І-ІІІ ст. Одеської міської ради Одеської області з 01 вересня 2005 року. У вихованні дитини приймає участь і мати ОСОБА_2 , і батько ОСОБА_1 . Вони відвідують батьківські збори, контролюють навчальну діяльність, поведінку сина, слідкують за його зовнішнім виглядом. Батьки в розлученні. ОСОБА_4 з цього року мешкає разом з батьком.

Судовим розглядом встановлено, що третя особа відділ у справах дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради не вбачає законодавчих підстав для підготовки висновку органу опіки та піклування щодо місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки між батьками не існує спору щодо місця проживання дітей.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Вказана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року по справі №712/10623/17.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

За положеннями частини 2 та 3 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання; місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 160Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.02.91 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Головним критерієм при визначенні місця проживання дітей, є інтереси дитини, які повинні переважати над інтересами батьків (с. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гофман проти Німеччини" від 11.10.2001 року). Разом з тим, той із батьків, який не проживає з дитиною, повинен мати можливість підтримувати регулярні контакти з нею, має право на відвідування (рішення Європейського суду у справі "Ельсгольц проти Німеччини" від 13.07.2000 року).

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

За змістом ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається позивач - платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Суд вважає, що у даному випадку такою істотною обставиною, яку Суд має врахувати при звільненні батька від сплати аліментів, є те, що діти проживають разом з батьком і перебувають на його повному утриманні.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, суд виходить з об`єму наданих позивачем доказів відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Беручи до уваги бажання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживати разом з батьком, а також те, що відповідач - мати дітей визнала позов та не заперечує проти проживання дітей разом з батьком, суд дійшов висновку, що визначення місця проживання дітей з батьком буде відповідати інтересам дітей.

З огляду на вищезазначені обставини, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 141, 157, 160, 161 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання з позовної заяви: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 , третя особа - відділ у справах дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дітей та зупинення стягнення аліментів - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зупинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Днем складення повного судового рішення є 27.10.2020 року.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Літвінова І. А.