ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 675/1280/20
Провадження № 22-ц/4820/1645/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2020 року про повернення заяви заявникові,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2020 року в порядку окремого провадження ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, заінтересована особа ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім`я розпалась і не може бути збережена, наразі він засуджений і відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд розірвати шлюб, який зареєстрований 16 липня 1990 року Пуксоозерською селищною радою Плесецького району Архангельської області Російської Федерації (актовий запис №42), між ним і ОСОБА_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявникові.

Суд виходив з того, що заява за своїм змістом не відповідає вимогам процесуального закону та не оплачена судовим збором, а ОСОБА_1 не усунув цих недоліків відповідно до ухвали від 10 липня 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести рішення про розірвання шлюбу посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що в установлений судом строк заявник усунув недоліки заяви та звернувся до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, внаслідок чого суд повернув йому заяву безпідставно.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції зробив неправильні висновки з установлених обставин, не застосував ст. 8 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі Закон №3674-VI), яка підлягала застосуванню, та неправильно витлумачив приписи ст.ст. 175, 185 ЦПК України.

У зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права оскаржувана ухвала повинна бути скасована з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Заява ОСОБА_1 надійшла до суду 6 липня 2020 року. Одночасно ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору посилаючись на свій скрутний майновий стан.

Ухвалою суду від 10 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявникові строк для виправлення виявлених недоліків протягом 7 днів з дня отримання ухвали.

ОСОБА_1 отримав цю ухвалу 16 липня 2020 року.

17 липня 2020 року ОСОБА_1 через адміністрацію установи виконання покарання подав до суду заяву про виправлення недоліків.

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимоги до змісту заяви встановлені частиною 3 статті 175 ЦПК України, згідно якої, зокрема, заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В силу ч. 4 ст. 177 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом ч. 1 ст. 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Із положень п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI слідує, що за подання фізичною особою до суду заяви у справах окремого провадження справляється ставка судового збору у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв. Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України (ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 9 Закону №3674-VI).

Як передбачено ст. 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, в тому числі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Реалізуючи принцип верховенства права, суд при розгляді справи застосовує норми міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа не може бути безпідставно позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція).

Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви №6778/05, справа «МПП «Голуб» проти України», зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа "Golder v. The United Kingdom", рішення від 21 лютого 1975 року, серія А N 18, ст. 13 18, п. 28 36). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі "Brulla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року, п. 33).

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення у справі "Bellet v. France" від 4 грудня 1995 року, серія А, №333-Б, ст. 42 п. 36).

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що заява, з якою особа звертається до суду за захистом своїх прав, свобод чи законних інтересів, повинна відповідати вимогам процесуального закону та бути оплачена судовим збором.

Якщо заява не відповідає цим критеріям, то суд постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали заявникові.

Така заява може бути повернута заявникові лише за умови, що після отримання ухвали суду про усунення недоліків останній ухилився від виконання вимог, указаних у цій ухвалі.

За змістом ст. 8 Закону №3674-VI суд вправі звільнити заявника від сплати судового збору з урахуванням його майнового стану.

При вирішенні цього питання майновий стан заявника має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір. Якщо залежно від рівня майнового стану заявник позбавлений можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для звільнення заявника від такої сплати.

Суд зобов`язаний розглянути заяву про звільнення від сплати судового збору та постановити з цього приводу відповідну ухвалу, яка має передувати вирішенню судом питання про повернення заяви заявникові через несплату судового збору.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу без руху, суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки в ній не зазначено: місце проживання чи перебування заінтересованої особи, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У заяві про виправлення недоліків ОСОБА_1 вказав на те, що останнім відомим місцем проживання ОСОБА_2 є сел. Пуксоозеро Плесецького району Архангельської області Російської Федерації, а на теперішній час у нього відсутні відомості про громадянство, місце проживання чи перебування дружини, дані її паспорта та засобів зв`язку. Також ОСОБА_1 підтвердив, що ним не подано іншого позову до відповідача з тим самим предметом і з тих підстав.

Заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу містить зрозумілий зміст вимог і достатній виклад обставин, якими заявник обґрунтовує ці вимоги, а після усунення недоліків ця заява відповідає вимогам процесуального закону.

За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення її заявникові.

Крім того, суд першої інстанції не розглянув заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та не постановив судового рішення з цього питання, до того ж, залишаючи заяву про розірвання шлюбу без руху, суд не вказав на відсутність оплати судового збору як на недолік заяви, що мав бути усунений заявником.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому в силу ч. 1 ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 серпня 2020 року про повернення заяви заявникові скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Янішевська О.С.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 49