Провадження № 4-с/344/43/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Пастернак І.А.,

секретаря Кріцак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Івано-Франківський МВ ДВС ГУ юстиції в Івано-Франківській області, заступник начальника відділу Люклян Олег Петрович, ВАТ Пресмаш на бездіяльність Івано-Франківського міського відділу ДВС та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 01.03.2018 року ВП №49110751,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою, згідно якої просив поновити строк для подання скарги на бездіяльність Івано-Франківського відділу ДВС, посадової особи відділу ДВС та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження, визнати неправомірною бездіяльність Івано-Франківського відділу ДВС та скасувати постанову заступника начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Люкляна О.П. про закінчення виконавчого провадження від 01.03.2018 року ВП №49110751, мотивуючи тим, що 17.09.2015 року судовим наказом Івано-Франківського міського суду у справі №344/13837/15-ц, за його заявою стягнуто з ВАТ Пресмаш нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 6015 грн. 36 коп.

01.10.2015 року судовий наказ набрав чинності і був предявлений до виконання.

Івано-Франківським МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №344/13837/15-2, виданого 17.09.2015 року.

04.03.2020 року заявником отримано поштове відправлення лист Господарського суду Івано-Франківської області №909/1056/15/3186/20 від 25.02.2020 року про направлення оригіналу постанови ВДВС про закінчення виконавчого провадження, в додатку якого було додано супровідний лист від 01.03.2018 року, постанова про закінчення виконавчого провадження від 01.03.2018 року та судовий наказ Івано-Франківського міського суду від 17.09.2015 року.

З дати отримання поштового відправлення 04.03.2020 року йому стало відомо, що виконавче провадження з примусового виконання судового наказу закінчено та безпідставно повернуто без виконання ще в березні 2018 року.

Згідно довідки ВАТ Пресмаш від 07.09.2017 року №267/09 заборгованість боржника по заробітній платі складає 33 872,26 грн.

Заявник з такою постановою не погоджується та вважає дії головного державного виконавця неправомірними, оскільки, згідно вимог ЗУ Про виконавче провадження оскаржувана постанова йому не направлялась, виконавче провадження не виконувалось, у зв`язку з чим було порушено права на відшкодування заробітної плати, оскарження протиправних дій чи бездільності виконавчої служби.

На час виконання виконавчого документу боржник здійснював виробничу та підприємницьку діяльність, укладав комерційні договори, здійснював розпорядження майном та основними і допоміжними засобами, сплачував податки.

За відсутності дій щодо звернення стягнень на грошові кошти, майно, інші активи виконавче провадження залишилось без виконання та руху.

Таким чином, протягом трьох років, через бездіяльність Івано-Франківського МВ ДВС, судовий наказ не було виконано зовсім.

Представником скаржника подано заяву про розгляд скарги у їх відсутності.

Представник Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надавши на виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 27.03.2020 року по справі №344/13837/15-ц належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №49110751.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив.

Згідно вимог ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 449 ЦПК України).

Як вбачається із копії супровідного листа Господарського суду Івано-Франківської області від 25.02.2020 року №909/1056/15/3186/20 про направлення ОСОБА_1 оригіналу постанови про закінчення виконавчого провадження та оригінал виконавчого документа у справі №909/1056/15 про банкрутство ВАТ Пресмаш, заявником оскаржувану постанову отримано тільки 04.03.2020 року, що вбачається із відмітки на вказаному супровідному листі (а.с.19), а отже, заявник звернувся до суду із скаргою в межах десятиденного строку.

Скарга розглядається в судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ст. 450 ЦПК України).

Стаття 451 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається із матеріалів справи 17.09.2015 року Івано-Франківським міським судом винесено судовий наказ у справі №344/13837/15-ц за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ВАТ Пресмаш нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, яким стягнуто з ВАТ Пресмаш на користь ОСОБА_1 , нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 6015 грн. 36 коп. ( а.с.9).

01.03.2018 року заступником начальника відділу Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Люкляном О.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП №49110751. ( а.с.16).

Відповідно до супровідного листа Господарського суду Івано-Франківської області від 25.02.2020 року №909/1056/15/3186/20, ОСОБА_1 направлено оригінал постанови про закінчення виконавчого провадження та оригінал виконавчого документа у справі №909/1056/15 про банкрутство ВАТ Пресмаш. ( а.с.19), який ОСОБА_1 отримав 04.03.2020 року о 15-00 год., про що свідчить його особистий підпис на супровідному листі.

Відповідно до довідки №267/09 від 07.09.2017 року, виданої ВАТ Пресмаш, заборгованість по заробітній платі та розрахунок станом на 06.09.2017 року складає 33872,26 грн. заборгованість не виплачена. ( а.с.20).

У матеріалах скарги міститься лист відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ Івано-Франківської області, виконавче провадження №1136/20 номер за ЄДРВП 49110751, судовий наказ №344/13837/15-ц від 17.09.2015 року, боржником зазначено ВАТ Пресмаш, стягувачем ОСОБА_1 , характер стягнення 6015,36 грн., з якої вбачається інформація про виконавче провадження: передано до виконання 23.10.2015 року, відкрито (відмовлено у відкритті) 26.10.2015 року, завершено 01.03.2018 року. ( а.с.43)

Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 09.02.2018 року визнано банкрутом ВАТ Пресмаш. ( а.с. 50- 64).

26.10.2015 року заступником начальника відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.10.2015 року у ВП №49110751 на підставі судового наказу №344/13837/15-ц, виданого 17.09.2015 року. ( а.с.66).

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає виконавче провадження як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

За нормами вищевказаного Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу і здійснюється державними виконавцями.

Статтею 2 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено Засади виконавчого провадження, якими є: 1) верховенство права; 2) обовязковість виконання рішень; 3) законність; 4) диспозитивність; 5) справедливість, неупередженість та обєктивність; 6) гласність та відкритість виконавчого провадження; 7) розумність строків виконавчого провадження; 8) співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 5ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язковість виконання рішень суду як основна засада судочинства, гарантована Конституцією України, забезпечується Державною виконавчою службою.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції Україникожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-УШ дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ст. 32 даного Закону, за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Таким чином, сторони виконавчого провадження, зокрема і стягувач, мають право брати участь у вчиненні виконавчих дій та клопотати про їх відкладення в разі наявності поважних для цього причин.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем порушено вимоги ст.ст. 1, 18, 19, 28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язкового направлення стягувачу рекомендованим поштовим відправленням копії постанови про закінчення виконавчого провадження, повідомлення про проведення виконавчих дій, що призвело до порушення прав стягувача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець діяв всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», чим порушив права заявника. Порушені права слід поновити у судовому порядку, визнавши дії державного виконавця неправомірними.

Однак, доказів повноти вчинення зазначених дій заступником начальника відділу Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Люкляном О.П. у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», не надано.

Враховуючи викладене, дії заступника начальника відділу Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Люкляна О.П щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №49110751 від 01.03.2018 року є неправомірними, передчасними, у звязку із чим постанова заступника начальника відділу Івано-Франківського МВ ДВС ГТУ юстиції в Івано-Франківській області Люкляна О.П. про закінчення виконавчого провадження ВП №49110751 від 01.03.2018 року з примусового виконання виконавчого листа №344/13837/15-ц року, підлягає скасуванню, оскільки належних, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» дій в повному обсязі державним виконавцем вчинено не було.

Керуючись ст.ст.447-453ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу - задоволити.

Поновити строк для подання скарги на бездіяльність Івано-Франківського відділу ДВС, посадової особи відділу ДВС.

Визнати неправомірною бездіяльність Івано-Франківського відділу ДВС та скасувати постанову заступника начальника відділу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Люкляна Олега Петровича про закінчення виконавчого провадження від 01.03.2018 року ВП №49110751.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Пастернак І.А.