Провадження №2/235/1583/20
Справа №235/4389/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 жовтня 2020 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі головуючої судді Величко О.В.

при секретарі Безкоровайная Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,0951 га для будівництва і обслуговування житлового будинку за вищевказаною адресою. Вона як спадкоємець за заповітом звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і отримала свідоцтво про право на спадщину у вигляді земельної ділянки. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.04.2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку у зв`язку із самовільною побудовою. Позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований на території АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка в судове засідання не з`явилась, просила справу слухати у її відсутність ( а. с. 72).

Представник відповідача Покровської міської ради в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а. с. 70).

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 (а. с. 6, 17-18).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0951 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 7-8,54-55).

Згідно заповіту , нотаріально посвідченого 17.03.2009 року, ОСОБА_2 заповів все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ,- ОСОБА_1 ( а.с. 43-44).

Позивачка як спадкоємиця за заповітом звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ( а. с. 34) та прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки, площею 0,0951 га, кадастровий номер :15:036:0327, цільове призначення- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.04.2020 року ( а. с. 60).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.04.2020 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю узаконення самовільно побудованих споруд, а саме а1-1 прибудови, а2-1 тамбур, площа яких входить до загальної площі житлового будинку. ( а.с. 14).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ст. 67 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК визнання права є одним із способів цивільних прав та інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ч. 1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостроєне нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва ( створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання належить узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами .

Судом встановленого, що згідно договору купівлі-продажу нотаріально посвідчений 23.06.1966 року, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 придбав житловий будинок АДРЕСА_3 .

Згідно довідки КП БТІ від 27.02.2020 року за № 235/01-02 до 01.01.2013 року будинок АДРЕСА_3 , належав ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори від 23.06.1966 року, реєстр 1207, в КП БТІ зареєстровано 13.07.1966 р. в кн. 6 реєстр. 2350. Загальна площа 90,6 кв. м., житлова площа 41,5 кв. м. в будинку АДРЕСА_2 .

Прибудова а1-1, тамбур а2-1 збудовані без дозвільних документів ( а. с. 50).

З наданого суду технічного паспорту вбачається, що прибудова а1-1, тамбур а2-1 збудовані у 2006 році ( а. с. 12).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186,381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв`язку із цим положення частини п`ятої статті 376 ЦК України не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди.

Прийняття в експлуатацію таких об`єктів нерухомості має здійснюватися органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Окрім того, суд вважає за необхідним зазначити , що згідно Порядку

проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства Регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 03.07.2018 року за № 158, зареєстрованого в МЮ України 28.08.2018 року за № 976/32428

для об`єктів збудованих ( без оформлення дозвільних документів) у період з 05.08.1992 року до 09.04.2015 року, право власності оформляється за спрощеною процедурою шляхом реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Крім того, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2012 року № 6 « Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва) не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо) стосовно яких існує інший порядок введення їх в експлуатацію як господарські споруди, що віднесені до житлового будинку.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на майно, яке залишилось після смерті його батька ОСОБА_2 , при цьому вказав, що спадщина складається із житлового будинку та господарських споруд, до переліку яких включені і самочинно збудовані прибудова а1-1, тамбур а2-1.

Із заявленими позовними вимогами у повному обсязі погодитись не можна, оскільки відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини уходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Доказів щодо узаконення ( введення до експлуатації) прибудови а1-1 та тамбуру а 2-1 суду не надано, тому вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими.

Проте, визнавши за позивачкою право власності на спадковий житловий будинок без прибудови а1-1 та тмбуру а2-1, остання не позбавлена можливості узаконити зазначені об`єкти ( прибудова, тамбур) у внесудовому порядку.

За таких підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 з господарськими будівлями і спорудами, за виключенням а 1-1 прибудова та тамбура а 2-1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 316,328,376,392,1218, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , з господарськими будівлями і спорудами, за виключенням прибудови а1-1 та тамбура а2-1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: Покровська міська рада, 85300, м. Покровськ, пл. Шибанкова, 11, .

Суддя: