Єдиний унікальний номер: 223/625/19
Провадження номер: 2/223/20/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинець С.І., при секретарі Буцькій С.М., за участі позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , представника відповідачки ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СВІТАНОК», Вугледарська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_3 , де третіми особами є: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СВІТАНОК», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що ордер №4624 серії 082 від 13 жовтня 1982 року ОСОБА_1 та членам її сім`ї: донькам - ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , та онуку ОСОБА_6 , надано у користування квартиру АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності.

Відповідно до акту, виданого Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Світанок» в зазначеній квартирі ОСОБА_3 не мешкає з 01 травня 2016 року. Відповідачка не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і квартирою взагалі не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням власник майна - Вугледарська міська рада відповідачці не чинили. Враховуючи викладене, позивачка вважає, що ОСОБА_3 втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, понад один рік відсутністю за місцем реєстрації, без поважної причини. Тому, позивачка просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , а також стягнути з останньої витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 13 листопада 2019 року з метою недопущення порушення прав територіальної громади міста Вугледар Донецької області під час судового розгляду та ухваленні по справі судового рішення, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Вугледарську міську раду.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні 28 вересня 2020 року пояснила суду, що визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно для отримання субсидії для оплати житлово-комунальних послуг, оскільки вона витрачає всю пенсію на оплату комунальних послуг, в тому числі заборгованості зі сплати комунальних послуг, яка виникла за час проживання відповідачки у спірній квартирі. Зауважила, що після того, як ОСОБА_3 виїхала з квартири, через півтора - два роки туди заселилась молодша дочка позивачки з дитиною. Зазначила, що квартира є двокімнатною, у одній з яких мешкає молодша дочка позивачки з дитиною, а в другій - позивачка. Тому, у разі якщо ОСОБА_3 має намір мешкати у спірній квартирі, вона може жити разом к ОСОБА_1 в одній кімнаті. Окрім того, зазначила, що відповідачка може увійти до квартири у будь-який час, так-як має власні ключі від неї. Однак, зазначила, що ОСОБА_3 має ключ лише від одного замку та був випадок, коли позивачка зачинила двері на два замки, оскільки ОСОБА_3 не вбирала за собою влаштований нею безлад у квартирі.

В судовому засіданні 12 жовтня 2020 року позивачка пояснила, що приблизно через місяць, як ОСОБА_3 перестала жити у спірному житловому приміщенні, ОСОБА_1 зібрала м`ясо, підручники, подушку та через дядька передала їх відповідачці.

Після того, як відповідачка в судовому засіданні висловила бажання жити у квартирі АДРЕСА_1 , позивачка на уточнююче питання суду зазначила, що категорично заперечує проти того, щоб ОСОБА_3 проживала з нею та не впустить останню до квартири.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні 12 жовтня 2020 року заперечувала проти задоволення вимог позову. Зазначила, що позивачка її виселила зі спірної квартири примусово, самостійно житло ОСОБА_3 не залишала. Зазначила, що до квартири її не впускали, та тривалий час не відчиняли двері. ОСОБА_1 зібрала речі відповідачки та передала їх останній через рідного дядька. Зауважила про намір продовжувати проживати у спірному житловому приміщенні. Підтвердила наявність конфлікту між сторонами.

Також відповідачка зазначила, що в ході одного з конфліктів, ОСОБА_1 вдарила її, що в судовому засіданні підтвердила позивачка, однак зазначила, що ОСОБА_3 провокувала її і вдарила першою.

Окрім того, від відповідачки на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким остання заперечує проти задоволення вимог позову, оскільки вважає підстави позову необґрунтованими. Так, зазначено позивачкою і підтверджено відповідними письмовими доказами, що спірна квартира була надана останній та членам її родини відповідно до ордеру №4624 від 13 жовтня 1982 року, тобто як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_3 , разом з іншими членами родини, є наймачами спірного житлового приміщення, але не його власниками. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 посилається на порушення її права, як власника квартири, та просить суд захистити її право власності, не надаючи суду доказів того, що вона є власником спірної квартири, тобто просить про захист неіснуючого права (а.с. 47-49).

Від відповідачки не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження.

Представника відповідачки ОСОБА_4 в судовому засіданні 28 вересня 2020 року заперечувала проти вимог позову та просила суд в їх задоволенні відмовити. Зауважила, що ОСОБА_3 не мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки позивачка умисно чинить їй перешкоди у цьому. Самостійно відповідачка не виїжджала зі спірної квартири, а ОСОБА_1 вживала всі можливі дії, щоб виселити ОСОБА_3 .

Представник третьої особи Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 186). Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності представника Комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» до суду не надходило.

Представник третьої особи Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СВІТАНОК» про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 184). Від третьої особи на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СВІТАНОК» (а.с. 58, 65, 70, 78, 90).

Представник третьої особи Вугледарської міської ради про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 185). Від третьої особи на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника Вугледарської міської ради (а.с. 71, 79, 80, 116, 117, 165).

Допитана в судовому засіданні 28 вересня 2020 року в якості свідка ОСОБА_7 показала суду, що є близькою подругою позивачки. Пояснила, що сторони проживали спільно у спірному житловому приміщенні приблизно до 2016 року - 2017 року, та за час їх спільного проживання між ними постійно виникали сварки. Відповідачка била ОСОБА_1 , а остання в свою чергу боялась ОСОБА_3 . Зауважила, що ОСОБА_3 не сплачували комунальні послуги, а лише нажила заборгованість та виїхала з квартири. Зазначила, що ОСОБА_3 має ключі від спірної квартири. Зауважила, що зі слів позивачки, їй відомо, що відповідачці належить будинок у селі Єгорівка Донецької області.

Під час повторного допиту свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні 12 жовтня 2020 року, остання підтвердила, що була свідком того, як ОСОБА_1 збирала продукти харчування, на думку свідка зіпсовані, та віднесла їх дядькові ОСОБА_3 для передання останній.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні 28 вересня 2020 року показала суду, що є подругою позивачки, зазначила, що близько до 2016 року - 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали спільно та між ними постійно виникали сварки, а відповідачка знущалась на матір`ю - ОСОБА_1 . Зауважила, ОСОБА_3 має ключі від спірної квартири що ОСОБА_3 . За час мешкання у спірному житловому приміщенні відповідачка не сплачували комунальні послуги. Зі слів позивачки, свідкові відомо, що відповідачці на праві власності належить будинок у селі Єгорівка Донецької області.

В судовому засіданні 28 вересня 2020 року свідок ОСОБА_9 показала суду, що перебуває у нейтральних відносинах з ОСОБА_3 та у негативних відносинах з ОСОБА_1 . Зауважила, що мешкає на одній площадці з ОСОБА_1 . Свідок підтвердила, що близько трьох років ОСОБА_3 не мешкає у спірній квартирі, а за час проживання у ній між сторонами постійно виникали конфлікти, сварки, які провокувала позивачка. Зазначила, що ОСОБА_1 обмежувала особистий простір відповідачки, вживала активні дії для того, щоб остання виїхала з квартири, а позивачка могла вселити туди молодшу дочку, яка на теперішній час мешкає у спірному житловому приміщенні. Пояснила, що зі слів ОСОБА_3 , їй відомо, що відповідачка сплачувала комунальні послуги та заборгованість зі сплати комунальних послуг, яка виникла до того, як ОСОБА_3 вселилась у квартиру.

Показала суду, що ОСОБА_3 мешкала у квартирі з дитиною, так одного дня останні рано вранці вийшли з квартири, а близько 17 години 00 хвилин повертались додому, однак ОСОБА_1 зачинила двері і вони не могли потрапити додому тривалий час.

Від допиту в судовому засіданні інших заявлених свідків сторони відмовились.

Суд, вислухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ордеру №4642 серії 082 від 14 жовтня 1982 року, виданого Виконавчим комітетом Куйбишевської районної Ради народних депутатів міста Донецька, ОСОБА_1 , сім`я якої складається з 2 осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , на право зайняття двох кімнат у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до довідки №10 від 03 червня 2019 року, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Світанок», за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 (а.с. 9).

Згідно Акту від 03 червня 2019 року, виданого Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «СВІТАНОК», квартира АДРЕСА_1 є державною, основним наймачем якої є ОСОБА_1 . В зазначеною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 . Відповідачка у спірній квартирі не проживає з 01 травня 2016 року (а.с. 10).

Як вбачається з копій квитанцій ОСОБА_1 у період з липня 2018 року по листопада 2018 року здійснювала оплату житлово-комунальних послуг з газо-, водо -, тепло-, електропостачання та вивіз сміття (а.с. 16-27).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №14172 від 05 червня 2019 року, за період з другого кварталу 2018 року по перший квартал 2019 року інформація про отримання ОСОБА_1 доходів відсутня (а.с. 32).

Відповідно до довідки про доходи №1217 0920 6912 5222 від 04 червня 2019 року, виданої Волноваським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, щомісячний розмір пенсійної виплати якої станом травень 2019 складав 1779,29 гривень (а.с. 33).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №227560472 від 09 жовтня 2020 року ОСОБА_3 на праві приватної власності житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 196).

Відповідно до листа Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області №Б-12/502/05-2019 від 05 серпня 2019 року за базами обліку ІПНП «АРМОР», а також за базами канцелярії Вугледарського ВП звернень від громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , які мешкають за адресою: АДРЕСА_2 , з питань неправомірних дій будь-кого до Вугледарського відділення поліції не надходило (а.с. 167).

Згідно листа Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області №1814 від 24 квітня 2017 року повідомлення ОСОБА_1 від 19 квітня 2017 року було зареєстроване в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Вугледарського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області під №677. В ході проведеної перевірки встановлено, що у даному факті відсутні ознаки кримінального або адміністративного правопорушення. Роз`яснено право ОСОБА_1 у разі, якщо останню не влаштовує проживання її доньки разом з нею у квартирі, на звернення до суду для врегулювання даного питання (а.с. 168).

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частинами першою, другою статті 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (стаття 72 ЖК України).

Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні понад шість місяців та відсутність поважних причин.

Згідно п. 10 постанови Пленум Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, пункт 50; у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) зазначив, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла.

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «Необхідне в демократичному суспільстві» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року).

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

Так, саме на позивачку процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідачки понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у житловому приміщенні без поважних причин.

Акт від 03 червня 2019 року, виданий Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «СВІТАНОК», наданий позивачкою на підтвердження тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, підтверджують лише факт відсутності ОСОБА_3 у спірному жилому приміщенні з 2016 року, що не оспорюється сторонами, підтверджується показами свідків та у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Однак, причини відсутності відповідачки у спірному житловому приміщенні зазначений акт не містить.

При цьому, суд критично ставиться до посилання ОСОБА_1 щодо відсутності особистих речей відповідачки у спірному житловому приміщенні, як на підставу задоволення вимог позову, оскільки відсутність речей ОСОБА_3 у житловому приміщенні, в якому вона є зареєстрованою, не є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, на підставі статті 71 ЖК України. Більш того, як вбачається з показів свідка ОСОБА_7 , а також підтверджено сторонами у судовому засіданні, ОСОБА_1 приблизно через місяць, як ОСОБА_3 перестала жити у спірному житловому приміщенні, зібрала особисті речі відповідачки та через дядька передала їх останній.

Окрім того, доводи позивачки, що ОСОБА_3 не сплачувала комунальні платежі за квартиру не можуть мати наслідком позбавлення права користування нею.

Також, з наданих до суду доказів та показів свідків неможливо встановити чи має відповідачка ключі від спірного житлового приміщення.

Більш того, суд вважає необхідним наголосити на тому, що згідно показів свідків та пояснень як позивачки, так і відповідачки, між сторонами наявний конфлікт, який унеможливлював їх спільне проживання, а після того, як ОСОБА_3 залишила спірне житлове приміщення її особисті речі протягом місяця залишались там, що свідчить про намір останньої мешкати у спірній квартирі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачка на порушення статей 12, 81 ЦПК України не довела в судовому засіданні факт відсутності відповідачки понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у житловому приміщенні без поважних причин, зважаючи, що ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що не впустить ОСОБА_3 до спірного житловолго приміщення, тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

При зверненні ОСОБА_1 до суду з даним позовом, останньою не було сплачено судовий збір, який у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становив768,40 гривень, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору та його стягнення з відповідачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про не доцільність задоволення вимог позову ОСОБА_1 в повному обсязі, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з позивачки на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст. ст. 9, 71, 72 Житлового кодексу України, п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. ст. 12, 13, 80, 81, 76, 77, 136, 141, 247, 258, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СВІТАНОК», Вугледарська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.