Справа № 461/3157/20 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/2157/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Приколоти Т.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 травня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

13 квітня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 . Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного 17 вересня 2018 року договору між позивачем і відповідачем, ОСОБА_2 (у подальшому власне ім`я було змінене на ОСОБА_1 ) отримала кредит у сумі 86029,00 грн зі сплатою 10% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач скористалася кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконала. Станом на 24 березня 2020 року ОСОБА_1 має заборгованість у загальній сумі 133135,60 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 26 травня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором, яка складається з основного боргу - 60064,79 грн, простроченого боргу - 22864,27 грн, строкових процентів - 157,97 грн, прострочених процентів - 9509,82 грн, пені за несвоєчасне погашення платежів - 9310,22 грн, судовий збір в сумі 1608,95 грн, витрат на професійну правничу допомогу - 1607,42 грн, всього - 105123 (сто п`ять тисяч сто двадцять три) грн 31 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вказане рішення суду оскаржило акціонерне товариство «Ідея Банк».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що на момент укладення кредитного договору набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні витрати за споживчим кредитом, до яких належать проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування та повернення кредиту, відтак втратила чинність норма Закону України «Про захист прав споживачів», яка забороняла кредитодавцю встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначає, що згідно Методики розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, що є додатком до Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 року № 49, банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача у грошовому виразі за формулою: загальна вартість кредиту = загальний розмір кредиту (сума коштів, які надані споживачу за договором про споживчий кредит) + загальні витрати за споживчим кредитом (витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку). Вважає, що судом належним чином не досліджено умов кредитного договору, помилково застосовано законодавство, яке на час виникнення спірних правовідносин уже не було чинним, а також не враховано висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19. З наведених підстав просить рішення суду в частині відмови у задоволенні вимоги АТ «Ідея Банк» про стягнення заборгованості по сплаті нарахованої та простроченої плати за обслуговування кредитної заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким вищевказану вимогу АТ «Ідея Банк» задовольнити в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пункт 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» містить визначення загальних витрат за споживчим кредитом, якими є витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 вересня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № Z02.00302.004339290, згідно з яким банк надав клієнту кредит у сумі 86029,00 грн зі сплатою 10,00 % річних. Відповідач, в свою чергу, зобов`язалася сплатити проценти за користування кредитом та погасити кредит відповідно до графіку щомісячних платежів.

Після зміни власного імені та прізвища відповідач отримала паспорт на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідач отримала від банку кредитні кошти, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг ОСОБА_1 станом на 24 березня 2020 року становить 133135,60 грн та складається з основного боргу - 60064,79 грн, простроченого боргу - 22864,27 грн, строкових процентів - 157,97 грн, прострочених процентів - 9509,82 грн, нарахованої плати за обслуговування кредиту - 1479,70 грн, простроченої плати за обслуговування кредиту - 29748,83 грн, пені за несвоєчасне погашення платежів - 9310,22 грн.

В матеріалах справи міститься кредитний договір № Z02.00302.004339290 від 17.09.2018 з підписом ОСОБА_2 , яка згодом змінила ім`я та прізвище на ОСОБА_1 із зазначенням її анкетних даних (а.с.6-11), який не визнавався недійсним.

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору№ Z02.00302.004339290 від 17.09.2018 обслуговування кредиту банком включає в себе:

-надання інформації по рахунках позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, з направленням СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;

-надання інформації по рахунках позичальника з використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника;

-опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором(далі- «Графік щомісячних платежів»).

Графік щомісячних платежів за кредитним договором наведений в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка міститься в п. 6.1 кредитного договору № Z02.00302.004339290 від 17.09.2018, підписаного сторонами.

У стовпчику 7.4. вищезазначеної Таблиці зазначено розмір місячних платежів за плату за обслуговування кредиту, загальний розмір якої 54817,66 грн, що визначено та погоджено сторонами кредитного договору(а.с.8).

З довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № Z02.00302.004339290 від 17.09.2018 убачається, що станом на 24 березня 2020 року заборгованість за нараховану плату за обслуговування кредиту становить 1479,7 грн, а заборгованість за прострочену плату за обслуговування кредиту становить 29 748,83 грн(а.с.21).

Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим кредитний договір, згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що отримання банком плати за обслуговування кредиту не суперечить приписам Закону України «Про споживче кредитування», передбачено умовами кредитного договору №Z02.00302.004339290 від 17.09.2018, який погоджено та підписано сторонами, а відтак, вважає, що позовні вимоги АТ «Ідея Банк» про стягнення нарахованої плати за обслуговування кредиту у розмірі 1 479,7 грн та простроченої плати за обслуговування кредиту у розмірі 29 748,83 грн підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 7 355 грн судового збору, що складається з наступного: 2102 грн судового збору за подання позовної заяви, 2100 грн витрат на професійну правничу допомогу, а також 3153 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 травня 2020 року - в частині відмови у задоволенні вимоги АТ «Ідея Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по сплаті нарахованої та простроченої плати за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 31 228,53 грн та в частині стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» в цій частині задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за сплату нарахованої та простроченої плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 31 228,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 7 355 грн судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 08.10.2020

Головуючий

Судді