Справа № 132/3231/20
Провадження № 2/132/734/20
РІШЕННЯ

Іменем України

27.10.2020 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільному сумісному майні,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі в позові вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Калинівка, Вінницької області померла їх мати ОСОБА_4 .

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , та який належав колгоспному двору, головою якого являлася ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 26.12.1978 року виконкомом Калинівської селищної Ради народних депутатів Вінницької області на підставі рішення виконкому Калинівської селищної ради народних депутатів Вінницької області від 26.12.1978 року, дублікат якого виданий виконкомом Калинівської міської ради 23.10.2019 року згідно рішення № 330.

Будучи спадкоємцями першої черги за законом на належне померлій матері ОСОБА_4 майно позивачі після її смерті в передбачений законом 6-місячний термін відповідно до ст. 1269 ЦК України звернулись з заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Калинівського районного нотокругу Вінницької області Варламова О.В по місцю відкриття спадщини.

Однак оформити свої спадкові права позивачі, як спадкоємці за законом першої черги після померлої матері ОСОБА_4 у приватного нотаріуса Калинівського районного нотокругу Вінницької області Варламова О.В не маєють можливості по тій причині, що відповідно до наданого ними свідоцтва про право власності на житловий будинок не є особистою власністю померлої, а належить «колгоспному двору», головою якого була померла ОСОБА_4 і який відповідно до ст.ст. 2, 318 ЦК України не є суб`єктом права власності, оскільки колгоспні двори припинили своє існування в зв`язку з набранням чинності Законом України «Про власність» від 7.02.1991 року і нотаріус не має змоги визначити всіх членів колгоспного двору та належні їм частки в майні. По цій причині приватним нотаріусом Калинівського районного нотокругу Вінницької області Варламовим О.В. 14.09.2020 року за №179/02-31 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Тому позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надала до суду заяви, відповідно до яких позовні вимоги підтримують повністю та просять справу розглянути у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 згідно поданої заяви позовні вимоги позивачів визнає повністю та просить справу розглянути у його відсутність.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав.

Так ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Калинівка, Вінницької області померла мати позивачів ОСОБА_4 .

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , та який належав колгоспному двору, головою якого являлася ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 26.12.1978 року виконкомом Калинівської селищної Ради народних депутатів Вінницької області на підставі рішення виконкому Калинівської селищної ради народних депутатів Вінницької області від 26.12.1978 року, дублікат якого виданий виконкомом Калинівської міської ради 23.10.2019 року згідно рішення № 330.

Будучи спадкоємцями першої черги за законом на належне померлій матері ОСОБА_4 майно позивачі після її смерті в передбачений законом 6-місячний термін відповідно до ст. 1269 ЦК України звернулись з заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Калинівського районного нотокругу Вінницької області Варламова О.В по місцю відкриття спадщини, що підтверджується витягом № 60485520 від 10.06.2020 року про реєстрацію спадкової справи № 65938864 в спадковому реєстрі, наданим приватним нотаріусу Калинівського районного нотокругу Вінницької області Варламовим О.В.

Однак оформити свої спадкові права позивачі, як спадкоємці за законом першої черги після померлої матері ОСОБА_4 у приватного нотаріуса Калинівського районного нотокругу Вінницької області Варламова О.В не маєють можливості по тій причині, що відповідно до наданого ними свідоцтва про право власності на житловий будинок не є особистою власністю померлої, а належить «колгоспному двору», головою якого була померла ОСОБА_4 і який відповідно до ст.ст. 2, 318 ЦК України не є суб`єктом права власності, оскільки колгоспні двори припинили своє існування в зв`язку з набранням чинності Законом України «Про власність» від 7.02.1991 року і нотаріус не має змоги визначити всіх членів колгоспного двору та належні їм частки в майні. По цій причині приватним нотаріусом Калинівського районного нотокругу Вінницької області Варламовим О.В. 14.09.2020 року за №179/02-31 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Свідоцтво про право власності на спадковий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , було видане колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4 , 26.12.1978 року, в той період, коли існували колгоспні двори згідно діючого на той момент ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомості щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Відповідно до ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування ,мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто, усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Таким чином, виходячи з адресної картки, виданої Калинівською РДА , карток реєстрації осіб, а також відповідно до довідки виконкому Калинівської міської ради №2300 від 14.09.2020 року станом на 15.04.1991 року склад колгоспного двору по АДРЕСА_1 ) був слідуючий:

Голова двору - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована в даному дворі з 18.12.1979 року та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Чоловік - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований в даному дворі з 18.12.1979 року по даний час.

Статтею 563 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка регулювала питання спадкування майна колгоспного двору, встановлено, що у випадку смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила спадкання на загальних підставах.

При цьому, відповідно до роз`яснень, викладених у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена поширювалася на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1.07.1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також у разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося) відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

За таких обставин, розмір частки члена колгоспного двору слід визначати, виходячи з рівності часток усіх його членів, у зв`язку з чим померлій ОСОБА_4 , на момент смерті належала 1/2 частка, як голові колгоспного двору, а відповідачу ОСОБА_3 також 1/2 частка, як члену колгоспного двору, як таким, що не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, матері позивачів ОСОБА_4 на момент смерті належала 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Згідно із ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Батько позивачів, а відповідач по справі ОСОБА_3 , який як і позивачі, є спадкоємцем першої черги за законом на майно своєї дружини, померлої ОСОБА_4 в 6-місячний термін відмовився від права на спадщину, подавши відповідну заяву -відмову приватному нотаріусу Калинівського нотокругу Варламову О.В.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (в ред.1963 року), ст.ст. 1217, 1220, 1222, 1226, 1261, 1268 - 1270 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільному сумісному майні -задовольнити.

Визначити, що розмір часток ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в праві спільної сумісної власності на майно колгоспного двору, а саме в житловому будинку з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 становить по 1/2 частці за кожним із співвласників.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: