Справа № 289/956/20
Номер провадження 2/289/583/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Науменко І.В.,

за відсутності учасників процесу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської об`єднаної територіальної громади Житомирської області, третя особа - Радомишльська районна державна адміністрація Житомирської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді від 30.06.2020 відкрито провадження у зазначеній справі.

Ухвалою від 21.09.2020 закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 16.10.2020.

В судове засідання учасники процесу не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно положень ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Предметом спору у цій справі є визнання за позивачем права власності на Сертифікат на право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , а також на її втрачений Сертифікат.

Як вбачається з повідомлення Заболотського старостинського округу Радомишльської міської ради Житомирської області від 06.07.2020 за № 61, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день своєї смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Постійно до дня його смерті і протягом шести місяців після його смерті з ним проживали дружина ОСОБА_1 , 1942 року народження, син ОСОБА_3 , 1984 року народження.

У листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Таким чином судом встановлено, що до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , які фактично прийняли у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР спадщину, окрім позивача є ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, для повного та об`єктивного дослідження обставин справи, суд вважає за необхідне залучити до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , оскільки рішення по справі може вплинути на права та обов`язки останнього щодо сторін.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема, розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Беручи до уваги предмет позову, відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, та КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі.

Оскільки позивач в судове засідання не з`явилась, натомість матеріали справи містять її клопотання про розгляд справи у її відсутність, з метою визначення кола учасників справи, суд роз`яснює позивачу її право на залучення до участі у справі в якості співвідповідачів вищевказаних осіб.

Згідно зі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України ,суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

На підставі вищезазначеного, для з`ясування усіх обставин справи, повного та об`єктивного її розгляду, суд прийшов до висновку про визнання явки позивача обов`язковою та викликати її у судове засідання для надання особистих пояснень.

В пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України (далі - ЗК України) сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Суд звертає увагу позивача на те, що об`єктом спадкування є право на земельну частку (пай), а Сертифікат лише засвідчує таке право, тому належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) у разі втрати сертифіката про право на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Окрім того, визнання права власності на сертифікат як правовстановлюючий документ не є належним способом захисту, у разі втрати позивачем сертифікату, який підтверджував її право на земельну частку (пай).

Керуючись ст. 53, 223, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

По цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської об`єднаної територіальної громади Житомирської області, третя особа - Радомишльська районна державна адміністрація Житомирської області про визнання права власності залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).

Зобов`язати позивача в 3-денний термін з дня отримання копії даної ухвали надіслати третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 копію позовної заяви з додатками, а докази надіслання надати суду.

Направити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, копію даної ухвали.

Третя особа має право у п`ятиденний строк з дня отримання позову/відзиву надати свої письмові пояснення у яких викласти свої міркування, аргументи та відповідні докази на підтримку або заперечення проти позову/відзиву, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Визнати явку позивача ОСОБА_1 в судове засідання обов`язковою та викликати її у судове засідання для надання особистих пояснень.

Роз`яснити позивачу її право на залучення до участі у справі співвідповідачів.

Судове засідання відкласти на 01.12.2020 о 15 год 30 хв.

Копію ухвали направити особам, що беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 20.10.2020.

Суддя Н. С. Сіренко