Справа № 750/9471/20
Провадження № 2-з/750/82/20
У Х В А Л А

26 жовтня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді - Рахманкулової І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним електронного аукціону, визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру, треті особи- ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 пред`явив до Деснянського районного суду м. Чернігова позовну заяву до відповідачів - Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , вякій заявив вимоги про визнання недійсним електронного аукціону, визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру за відповідачем ОСОБА_4

26.10.2020 представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти дії щодо відчуження квартири загальною площею 95 кв.м., житловіою площею 48,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що новий власник квартири ОСОБА_3 примусово виселяє його із спірної квартири, в якій він проживає без реєстрації. Власником вказаної квартири була ОСОБА_4 , з якою позивач з 2007 року та по 13.10.2020 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Квартира перебувала в іпотеці банку в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, а позивач є поручителем по цьому договору, він допомагав сплачувати кредит, в тому числі перший внесок за квартиру. Оскільки ПАТ «Фідобанк» 13.06.2019 уклав з ОСОБА_2 договір про відступлення прав вимоги, який суперечить актам цивільного законодавства, а тому цей договір позивач просить визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру. У подальшому ОСОБА_2 за договором купівлі продажу від 06.10.2020 продала спірну квартиру ОСОБА_3 , а тому цей договір позивач також просить визнати недійсним та повернути квартиру у власність ОСОБА_4 .

Позивач на обґрунтування свого законного інтересу у цій справі зазначає, що він як поручитель по кредитному договору має право на підставі ч.2 ст. 556 та ст. 558 ЦК України перед`явити до ОСОБА_4 майнові вимоги та звернути стягнення на квартиру; як чоловік ОСОБА_4 у розумінні ст. 74 СК України має право на визнання квартири спільною сумісною власністю. Також позивач зазначає, що він проживав у квартирі без реєстрації, а внаслідок її продажу був протиправно позбавлений житла.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

З точки зору Закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб , забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вжиття заходів забезпечення позову обумовлено ризиками, що можуть виникнути при виконанні рішення суду, в разі ухвалення такого на користь позивача. Визнання ж недійсними договорів має правові наслідки, які настають незалежно від забезпечення позову.

Зазначене відповідає висновку, викладеному Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 листопада 2018 року (справа № 752/7618/18, провадження № 61-46689ск18).

При цьому, позивачем не надано будь-яких доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову, враховуючи заявлені ним вимоги, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або поновлення його порушених чи оспорюваних прав та інтересів,

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним електронного аукціону, визнання недійсним договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру, треті особи- ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Рахманкулова