Справа № 523/4001/20
Провадження №2/523/2586/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2020 р. . Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Алєксєєва В.В.

розглянув в відкритому судовому засіданні , в порядку спрощеного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі , справу за позовом -

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів за минулий час,-

Установив:

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просила стягнути аліменти за минулий час у 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 04.04.2019 року по 13 березня 2020 року.

Свої вимоги мотивує тим, що сторони по справі є батьками дітей, синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Старший син ОСОБА_5 проживає разом з батьком, молодший син ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю. У свідоцтві про народження дітей батьком записаний ОСОБА_2 . Молодший син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні та вихованні.

Окрім того, зазначила, що 12 серпня 2019 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на отримання обох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку, з 31 липня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року вищезазначений судовий наказ було скасовано за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Відмовлено у видачі судового наказу. Роз`яснено, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Як зазначила позивачка в своєму позові, враховуючи те, що відповідач не надає допомогу в утриманні сина ОСОБА_3 , аліменти добровільно сплачувати фактично відмовився, тому просила стягнути аліменти за минулий час, а саме з квітня 2019 року по березень 2020 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 01 квітня 2020 року, було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 43,44).

11 червня 2020 року стороною відповідача надано відзив на позовну заяву в котрому відповідач частково визнав позовні вимоги ОСОБА_1 та зазначив, що має змогу платити аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно. Також зазначив, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , також на його утриманні перебуває старший син ОСОБА_5 . Щодо позивних вимог про стягнення аліментів за минулий час просив відмовити у задоволенні, оскільки відповідач не ухилявся від сплати аліментів, про що надав відповідні докази - квитанції. Окрім того здійснював оплату за навчання сина ОСОБА_3 в Одеській загальноосвітній приватній художньо-естетичної ім. К. К. Костанді. (а.с. 69-178).

03 липня 2020 року стороною позивача подано додаткові пояснення в котрих фактично надано пояснення на відзив відповідача. (а.с. 181-185).

Позивачка в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача, адвокат Хижняк А. В. в судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву, зазначила, що відповідач має змогу платити аліменти на утримання молодшого сина у розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно та просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий час.

З`ясував обставини справи, вислухав позивача та представника відповідача, дослідив та проаналізував матеріали справи, враховуючи приписи ч.8 ст.7 СК України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що сторони по справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дітей, синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Старший син ОСОБА_5 проживає разом з батьком, молодший син ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю. У свідоцтві про народження дітей батьком записаний ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні та вихованні. (а.с. 8,9).

Суд приймає до уваги відзив відповідача ОСОБА_2 . Відповідачем надано належні та допустимі докази того, що на його утриманні перебувають його батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та старший син ОСОБА_5 . На їх утримання ОСОБА_2 витрачає значні кошти, що підтверджується квитанціями. (а.с. 139-152).

Правилами ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912)та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подав її 16 березня 2020 року. Таким чином, з оглядом на вищевказану норму матеріального закону, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 16 березня 2020 року.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно з частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Крім того, частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається із вказаних норм закону спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором позивача, на утримання дитини, з якою вказана особа проживає.

Враховуючи матеріальний стан сторін, з врахуванням встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, суд вважає можливим, не порушуючи права сторін, стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, до повноліття сина ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

В частині позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, суд відмовляє у їх задоволенні, виходячи з наступного.

12 серпня 2019 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на отримання обох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку, з 31 липня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 12,13).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2020 року вищезазначений судовий наказ було скасовано за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Відмовлено у видачі судового наказу. Роз`яснено, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову. (а.с. 14-16).

Посилання позивачки на те, що відповідач ОСОБА_2 не надавав допомогу на утримання сина ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідачем надано належні та допустимі докази протилежного - квитанції про замовлення речей в магазину «Розетка», оплату котрих відповідач здійснював регулярно з квітня 2019 року по кінець 2020 року.

Окрім того, здійснював оплату за навчання сина ОСОБА_3 в Одеській загальноосвітній приватній художньо-естетичної ім. К. К. Костанді. (а.с. 154-165).

В своїх поясненнях в судовому засідані, позивачка підтвердила факт направлення відповідачем різних речей для сина ОСОБА_3 , але вона відмовилась їх отримувати, оскільки бажає отримувати аліменти на утримання сина безпосередньо грошовими коштами.

Викладене також є підставою унеможливлення задоволення вимог про стягнення аліментів за минулий період в порядку ч.2 ст.191 СК України, оскільки незгода з розміром аліментів, не визначених у встановленому порядку, не є ознакою ухилення від їх сплати.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,1-13,17- 18,109,131,137, 141, 206, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 191 сімейного Кодексу України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів за минулий час.- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН № НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована в АДРЕСА_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини всіх видів доходу, щомісячно до його повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, починаючи з 16 березня 2020 р.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН № НОМЕР_1 , судові збір в сумі 840,80 грн. в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд міста Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення, а особами які не були присутні з дня отримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складно повне рішення.

Повний текст рішення складено 26 жовтня 2020 року.

Суддя -