Справа № 459/1039/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/811/1294/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м.Львів

Справа № 2-1032/2000

Провадження № 22ц/811/1294/20

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.

суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області, постановлену у м.Червонограді 13 березня 2020 року у складі судді Рудакова Д.І.,

у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2016 року,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з заявою про перегляд рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2016 року за нововиявленими обставинами. Просить скасувати рішення суду. В обґрунтування заяви посилається на те, що на розгляді Червоноградського міського суду Львівської області знаходилася справа за його позовом до міського голови м.Червонограда Залівського А.І. про поновлення на роботі в КП «Ринок Левада» на посаді директора у зв`язку із незаконним звільненням. Рішенням суду відмовлено у задоволенні позову. Вказує, що при ухваленні цього рішення судом прийнято до уваги лише заперечення відповідача ОСОБА_3 . Стверджує, що ним до Червоноградського міського суду подано адміністративний позов до міського голови м.Червонограда Залівського А.І. про скасування незаконного розпорядження від 15 лютого 2016 року №23-р, яким він затвердив Положення про проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад директорів комунальних підприємств, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м.Червонограда Львівської області. В п.3 Положення вказано, що до складу конкурсної комісії може входити міський голова. Зазначає, що постановою Червоноградського міського суду від 19 квітня 2016 року позов задоволено, розпорядження міського голови №23-р від 15 лютого 2016 року «Про затвердження Положення про проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад директорів комунальних підприємств» визнано протиправним та скасовано. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року скасовано постанову Червоноградського міського суду від 19 квітня 2016 року та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову. Зазначає, що ним (позивачем) оскаржено постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року шляхом подачі касаційної скарги, яка була розглянута 10 жовтня 2019 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду. Судом касаційної інстанції встановлено, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, не надавши правової оцінки фактичним обставинам, що в свою чергу унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Зазначено, що згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому, посадовим особам не надано права розширювати свої повноваження у випадку, коли законодавством не визначено механізму реалізації того чи іншого повноваження. Постановою Касаційного адміністративного суду скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року, справу направленоа на новий розгляд до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Вказує, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року апеляційну скаргу міського голови м.Червонограда Залівського А.І. на постанову Червоноградського міського суду від 19 квітня 2016 року залишено без задоволення постанову суду залишено без змін. Стверджує, що міський голова, як очільник органу місцевого самоврядування і представник територіальної громади м.Червонограда, не вправі самостійно обирати спосіб підбору кандтдатури на посаду кервника підприємства, що належить до комунальної власності. Зазначає, що розпорядження міського голови від 15 лютого 2016 року №23-р безпосередньо зачіпає його інтереси, оскільки на час прийняття цього розпорядження він займав посаду виконуючого обов`язки директора КП «Ринок Левада» і реалізація цього розпорядження міського голови вплинула на його службову кар`єру та призвела до втрати ним посади директора комунального підприємства, чим було порушено його права та законні інтереси. Вважає, що міський голова не наділений повноваженнями щодо затвердження положень та інших актів щодо проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад директорів комунальних підприємств, а також визначення порядку відбору кандидатів на посади керівників комунальних підприємств на конкурсних засадах. Вказує, що дії відповідача щодо затвердження Розпорядження №23-р від 15 лютого 2016 року «Про затвердження Положення про проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад директорів комунальних підприємств» є незаконними, оскільки пов`язані із його незаконним звільненням із посади виконуючого обов`язків директора КП «Ринок Левада» та втрати місця роботи. Стверджує, що Верховним Судом і Восьмим апеляційним адміністративним судом при розгляді адміністративної справи встановлено нововиявлені обставини, які мають відношення до цієї справи. Зазначає, що про ці нововиявлені обставини йому стало відомо 31 січня 2020 року, після отримання копії постанови Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року. Просить задовольнити заяву.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 13 березня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 .В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на доводи заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з наступного.

Встановлено, що 4 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до міського голови Залівського А.І. про поновлення на роботі в КП «Ринок Левада» на посаді директора у зв`язку із незаконним звільненням.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року залишено без змін.

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до міського голови Залівського А.І. про скасування незаконного розпорядження міського голови від 15 лютого 2016 року № 23-р.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 19 квітня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови м. Червонограда Львівської області від 15 лютого 2016 року № 23-р «Про затвердження Положення про проведення конкурсного відбору на заміщення вакатних посад директорів комунальних підприємств».

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 19 квітня 2016 року скасовано, прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Воського апеляційного адміністративного суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року апеляційну скаргу міського голови м. Червонограда Залівського А.І. залишено без задоволення, постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 19 квітня 2016 року залишено без змін.

Згідно із ч.1, п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами; підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно із п. 4 вказаної постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Встановлено, що розпорядженням міського голови від 29 грудня 2015 року № 30-п ОСОБА_2 звільнено з посади директора КП «Ринок Левада» з 31 грудня 2015 року у зв`язку із закінченням строку дії контракту.

Розпорядженням міського голови від 29 грудня 2015 року №36-п ОСОБА_2 призначено виконуючим обов`язки директора КП «Ринок Левада» з 1 січня 2016 року до призначення директора цього підприємства.

Розпорядженням міського голови від 11 квітня 2016 року № 7-п ОСОБА_4 призначено на посаду директора КП «Ринок «Левада» з 15 квітня 2016 року за контрактом.

У зв`язку з цим розпорядженням міського голови від 11 квітня 2016 року № 8-п звільнено виконуючого обов`язки директора КП «Ринок «Левада» ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У частині третій наведеної статті зазначено, що особливою формою трудового договору є контракт, у якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Пунктом 2 ч.ч. 1, 2 ст. 23 цього Кодексу визначено, що трудовий договір може укладатись на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Припинення трудового договору через закінчення строку не потребує заяви чи якогось волевиявлення працівника, оскільки свою волю на укладення строкового трудового договору він виявив під час його укладення, а тому погодився на припинення такого договору в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Встановлено, що дані обставини були предметом розгляду у Верховному Суді, тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції у справі.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що скасоване розпорядження міського голови №23-р від 15 лютого 2016 року «Про затвердження Положення про проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад директорів комунальних підприємств» не має відношення до даної справи.

Встановлено, що розпорядження міського голови №23-р від 15 лютого 2016 року скасоване 17 грудня 2019 року, тому, відповідно до ч.2 ст.265 КАС України таке було чинним на момент звільнення позивача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 17 жовтня 2019 року у справі № 420/5895/18 зробив висновок: «11. Колегія суддів зважає на ту обставину, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17 постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» від 26 квітня 2017 року №295 визнано нечинною. 12. Водночас, за змістом частини 2 статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. 13. Оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17 не містить жодних застережень з цього приводу, то зазначена постанова Кабінету Міністрів України вважається такою, що втратила чинність з дня набрання законної сили цим судовим рішенням, тобто 14 травня 2019 року. 14. Тому, норми постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування Україні» від 26 квітня 2017 року №295 підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як такі, що були чинними на момент їх виникнення».

В постанові від 17 грудня 2019 року Восьмий апеляційний адміністративний суд зазначив, що на час прийняття спірного розпорядження позивач займав посаду виконуючого обов`язки комунального підприємства «Ринок Левада». 18 лютого 2016 року в Червоноградській місцевій газеті «Новини Прибужжя» за № 13-1 розміщено повідомлення про те, що відповідно до Положення про проведення конкурсного відбору на заміщення вакантних посад директорів комунальних підприємств Червоноградської міської ради, затвердженого розпорядженням міського голови № 23-р від 15 лютого 2016 року, оголошується конкурсний відбір на заміщення вакантної посади директора комунального підприємста «Ринок Левада». За таких обставин суд вказав, що спірним розпорядженням, поза розумним сумнівом, зачіпаються інтереси ОСОБА_2 , оскільки реалізація останнього впливає на службову кар`єру позивача, стосується виконання ним обов`язків керівника комунального підприємства.

Однак справа № 459/1039/16-ц, рішення в якій від 24 червня 2016 року заявник просив переглянути за нововиявленими обставинами стосується припинення строку дії договору, який закінчився.

Згідно із ч.2, п.1 ч.3 ст.429 ЦПК України, справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 червня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Оскаржуване судове рішення прийнято з додержанням норм закону.

Керуючись: п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391, 423, 424 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Залишити ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 13 березня 2020 року без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишитибез задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з часу складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді