ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/503/20Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 22-ц/817/938/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Міщій О. Я.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін цивільну справу №594/503/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та звільнення від сплати аліментів за рішенням суду, ухваленого суддею Зушман Г.І., повний текст рішення суду складено 08 липня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , в якому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, що склалась за період з 11 жовтня 2019 року по 29 лютого 2020 року в сумі 7326,72 грн., а також звільнити його від сплати аліментів на утримання дітей за судовим наказом Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2019 року у цивільній справі №594/1321/19. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що зазначеним судовим наказом з нього стягнуто в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі на кожну дитину по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, він проживає спільно з дітьми, матеріально їх утримує і з 17 грудня 2019 року про дітей піклується лише він, так як дружина цього дня залишила сім`ю, повідомивши, що їде в Польщу, де буде заробляти гроші на утримання сім`ї та на чергову операцію сина, яка була запланована на 16.01.2020, оскільки син є інвалідом дитинства. Проте, відповідачка на сьогоднішній день не повернулася додому. До нього вона не телефонує та байдуже ставиться до дітей. 16 січня 2020 він з сином перебував у м.Київ, де дитині провели чергову планову операцію. Мати свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Піклуватися про дітей та утримувати їх продовжує лише він, саме він є тим з батьків, згідно ст. 181 СК України, з яким проживають діти, а тому аліменти, які стягуються з нього на користь відповідача, втрачають цільове призначення. Відповідно він не може бути тим з батьків з кого за рішенням суду стягуються аліменти, а виконання судового наказу, за яким щомісячно державним виконавцем нараховуються до стягнення аліменти у сумі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, порушує його права та інтереси, як батька дітей, з яким ці діти проживають.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментамм за період з 17 грудня 2019 року по 07 серпня 2020 року включно, які стягуються з нього в користь ОСОБА_2 на утримання дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі судового наказу №594/1321/19 виданого 04 листопада 2019 року Борщівським районним судом Тернопільської області. В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у сумі 840,80 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Денисова Т.С. подала апеляційну скаргу про оскарження зазначеного рішення суду. Вважає, оскаржуване рішення незаконним з мотивів неповного з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, і оскаржує його в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог, а саме, вимоги про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, просить рішення суду в частині відмови позовних вимог скасувати та постановити нове рішення яким повністю заловолити позовні вимоги.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, розгляд якої відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Вирішуючи спір суд першої інстанції вірно виходив з наявності правових підстав для часткового задоволення вимог. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 березня 2004 року, який рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2019 року було між ними розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтва народження дітей серії НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 ).

Судовим наказом Борщівського районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2019 року в справі №594/1321/19 стягнуто з відповідача ОСОБА_1 в користь позивачки ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, в розмір: прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 є власником домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_3 .

З довідки Мельнице-Подільської селищної ради від 23 березня 2020 року №338, акту обстеження матеріально-побутових умов позивача від 20 лютого 2020 року, вбачається, що позивач проживає в АДРЕСА_1 з сином ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4 . Мати малолітніх дітей ОСОБА_2 на момент обстеження по місцю реєстрації в домоволодінні не проживала.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_1 . Аліментів вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 17 жовтня 2019 року (дати першого платежу по стягненню аліментів, визначеної судом у судовому наказі) по 07 серпня 2020 року складає 19040,13 грн.

Із вище наведеного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів встановлено, що позивач ОСОБА_1 аліментів не сплачував, тільки в лютому 2020 року ним було сплачено 2880,00 грн на погашення заборгованості по аліментах.

Судом встановлено, що з 17 грудня 2019 року по даний час неповнолітній син сторін ОСОБА_6 постійно проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 , а малолітня дочка ОСОБА_6 з 17 грудня 2019 року до 18 червня 2020 року проживала разом із батьком за тією ж адресою, а з 18 червня 2020 року постійно проживає із матір`ю в АДРЕСА_2 .

Згідно долученої до матеріалів справи копії постанови в.о. начальника Борщівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), на підставі заяви стягувана (відповідачки по справі ОСОБА_2 ) судовий наказ у справі №594/1321/19 від 04 листопада 2019 року повернуто стягувачу.

Задовільняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивача ОСОБА_1 слід звільнити від сплати заборгованості за аліментами за період з 17 грудня 2019 року по 07 серпня 2020 року включно, які стягуються з нього в користь ОСОБА_2 на утримання дітей на підставі судового наказу №594/1321/19, виданого 04 листопада 2019 року Борщівським районним судом Тернопільської області, оскільки встановлено, що в цей період діти проживали з позивачем і перебували на його утриманні, тобто змінився сімейний стан особи і виникли суттєві обставини, що змінюють перерозподіл прав та обов`язків батьків дитини між собою, і вказані обставини мають істотне значення, які у відповідності до ч.2 ст.197, ст.181 СК України, дають підстави для звільнення батька від сплати аліментів.

Рішення суду в цій частині не оскаржується.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог щодо звільнення його від сплати заборгованості за аліментами за період з 11 жовтня 2019 року по 16 грудня 2019 року суд першої інстанції вірно виходив з того, що оскільки в період з 11 жовтня 2019 року по 16 грудня 2019 року діти проживали матір`ю - відповідачкою ОСОБА_2 та перебували на її утриманні відсутні правові підстави для звільнення позивача від сплати аліментів.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ст. 191 СК).

Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Доводи апеляційної скарги, що суд не врахував всіх обставин справи та безпідставно не звільнив його повністю від сплати аліментів , не приймає до уваги як необгрунтовані.

Відмовляючи позивачу у звільненні від сплати аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття за судовим наказом Борщівського районного суду від 04 лютого 2019 року у цивільній справі № 594/1321/19 суд першої інстанції вірно виходив з того, що спір між сторонами з цього приводу відсутній, оскільки постановою державного виконавця від 07 серпня 2020 року повернуто судовий наказ відповідачці за її заявою а тому аліменти не стягуються.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з вимогами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги судовий збір не оплатив, з нього слід стягнути 1261 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 , прож.с.Устя Борщівського району Тернопільської області) в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скагри в сумі 1261 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2020 року.

Головуючий: Шевчук Г.М.

Судді: Міщій О. Я.

Бершадська Г.В.