Справа № 347/1921/19
Провадження № 2/347/65/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої- судді: Крилюк М.І.,

секретаря - Лазорик Л.В.,

адвокатів: Сахро Л.В., Андрусяк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та вселення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та вселення.

Позивачка-відповідачка та її представник позов підтримали та пояснили, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований на АДРЕСА_1 . У даному будинку зареєстрований її син ОСОБА_2 , який у житловому будинку вже дуже багато років не проживає, оскільки проживає разом із своєю сім`єю в с.Уторопи, Косівського району. Участі в утриманні та благоустрої житлового будинку син не бере, комунальні платежі не сплачує, догляду за позивачкою не веде та жодним чином їй не допомагає. А тому, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться на АДРЕСА_1 . Що стосується зустрічного позову, то просять в ньому відмовити за безпідставністю.

Відповідач-позивач та його представник позов ОСОБА_1 не визнали, а свій підтримали та пояснили, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживав на АДРЕСА_1 . На даний час мати у вказаному житловому будинку не проживає на протязі тривалого часу, житловий будинок закритий на замок та вона вигнала всіх своїх дітей із цього будинку. Він змушений був перейти проживати в господарство дружини, що знаходиться в с.Уторопи, Косівського району, Івано-Франківської області. Він постійно звертався до матері із проханням відкрити двері та не чинити йому перешкод в користуванні житловим будинком, однак вона на це не реагує та відмовляється відкривати будинок. В зв`язку з тим, що він не мав вільного та безперешкодного доступу до будинку в якому зареєстрований, то змушений був звертатися до Лючанської сільської ради з проханням допомогти йому вселитися в житловий будинок матері. А тому, в зв`язку з тим, що мати чинить йому перешкоди, то він позбавлений можливості утримувати будинок в належному стані. На даний час він має бажання проживати у даному будинку та допомагати матері по господарству. Просить зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди в користуванні житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_1 та вселити його в даний будинок.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в позовних вимогах ОСОБА_1 слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволити частково з наступних підстав.

Положеннями частини третьої статті 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, що розташований на АДРЕСА_1 , що стверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.03.2007р.

Згідно довідки виданої виконком Яблунівської селищної ради ОТГ с.Люча Косівського району, Івано-Франківської області від 17.09.2019р. №527 видно, що до вище вказаного житлового будинку зареєстрований син позивачки ОСОБА_2 .

До матеріалів справи долучені акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 17.09.2019р. №126, від 26.09.2019р. №129 в яких зазначено, що зі слів ОСОБА_1 її син ОСОБА_2 фактично не проживає у її житловому будинку з 1994року.

Відповідно до частини четвертої статті 9ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди

Згідно частини другої статті 3СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 8 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Судом встановлено, що причиною відсутності відповідача за вказаною адресою є те, що мати чинить йому перешкоди в користуванні даним житлом, будинок закритий на замок та вона вигнала всіх своїх дітей із цього будинку. А тому через такі дії матері він змушений був перейти проживати в господарство дружини, що знаходиться в с.Уторопи, Косівського району, Івано-Франківської області.

Дані обставини стверджуються довідкою виданою виконком Яблунівської селищної ради ОТГ с.Люча Косівського району, Івано-Франківської області від 21.10.2019р. №597, згідно якої видно, що ОСОБА_2 дійсно звертався до Лючанського сільського голови, про те, що його мати ОСОБА_1 чинить перешкоди щодо проживання та догляду за земельною ділянкою в господарстві, де він зареєстрований.

Допитані судом свідки ОСОБА_3 , який являється депутатом сільської ради та ОСОБА_4 , який є старостою сільської ради ствердили, що ОСОБА_2 дійсно звертався до сільської ради про те, що мати не впускає його до будинку. Також пояснили, що при огляді будинку вони бачили порожню шафу в якій також не було одягу і ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він бачив як ОСОБА_6 косить біля житлового будинку ОСОБА_1 , яка не впускає сина в будинок і сама там не проживає.

Показами свідка ОСОБА_7 стверджується, що вона являється дочкою позивачки та пояснила, що її мати всіх дітей пересварила. Брат ОСОБА_6 проживав у будинку матері, проте вона його вигнала. Він має бажання там проживати, однак мати його не допускає. Також зазначила, що брат доглядає за будинком, постійно там косить.

Таким чином, враховуючи поважність причин відсутності відповідача за місцем реєстрації, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком слід відмовити повністю.

Що стосується зустрічного позову, то судом доведено, що ОСОБА_1 чинить перешкоди ОСОБА_2 у користуванні житловим будинком, що розташований на АДРЕСА_1 .

Як ствердив в судовому засіданні ОСОБА_8 він має бажання проживати у даному будинку та допомагати матері по господарству. А тому, слід зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в користуванні житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Стосовно позовних вимог в частині вселення, то суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки належним способом захисту права відповідача-позивача є усунення перешкод у користуванні житловим будинком та додаткового захисту шляхом вселення не потребує.

Відповідно до частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. ст. 64, 71- 72, 156, 191 Житлового Кодексу України, ст. 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та вселення - задоволити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку с.Люча, Косівського району, Івано-Франківської області не чинити ОСОБА_2 перешкоди в користуванні житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

В решті частині зустрічного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І.Крилюк