РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2020 року

м. Рівне

Справа № 564/3379/19

Провадження № 22-ц/4815/1042/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Грипіч Л.А.

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 01 липня 2020 року у справі за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

АТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , в якій просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 547516 грн. 76 коп. на підставі укладеного договору № ROTOGI від 11.02.2008 року та судові витрати.

В обгрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що внаслідок невиконання договірних зобов`язань по кредитному договору, за відповідачами утворилась заборгованість в розмірі 547516 грн. 76 к., яку просить стягнути з боржників солідарно в судовому порядку.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 01 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник АТ КБ "ПриватБанк" Крилова О.Л. вказує на те, що рішення суду ґрунтується на єдиному доказі довідці №1775786 від 12.09.2014 року, достовірність інформації в ній заперечується позивачем, оскільки дана довідка була видана в результаті технічного збою у комплексі банку, у зв`язку з частковим погашенням заборгованості.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідачів зазначає, що банк хоч і зазначає про видачу довідки №1775786 від 12.09.2014 року в результаті технічного збою у комплексі банку, проте належних та допустимих доказів на підтвердження даного факту не надає.

Крім того вказує на розбіжності розрахунку який надає банк, так у позовній заяві зазначена заборгованість в розмірі 159493,57 грн., а в апеляційній скарзі 59928,36 грн., тобто зроблений банком розрахунок містить розбіжності, які вже є додатковим доказом необґрунтованості заявленого банком позову.

Представник банку адвокат Кузін Є.В. в порядку відеоконферецзв`язку підтримав подану апеляційну скаргу банку та просив її задовольнити, а рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове про повне задоволення позовних вимог банку. Також зазначив, що між банком та позичальницею була укладена додаткова угода до кредитної і вона сплачувала кошти за тою угодою.

Представник відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат Євгеюк О.Є. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін. При цьому зазначив, що не слід брати до уваги докази подані до апеляційної скарги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зокрема вказав, що додаткова угода укладена банком з ОСОБА_5 від 27 вересня 2012 року (а.с.121) є сфальсифікованою, оскільки на той час його довірителька вже два роки, як змінила прізвище на ОСОБА_6 та паспорт, а в цій угоді вказано дівоче прізвище та номер старого паспорта.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_7 є такою, що повністю виконала свої зобов`язання за кредитним договором №ROT0GI від 11.02.2008 року перед АТ КБ "Приватбанк" і у неї відсутня заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2008 року позивачем на підставі кредитного договору № ROTOGI відповідачу ОСОБА_5 було надано кредит в розмірі 126250,00 грн. на термін до 11.02.2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач 1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач -1 сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Як стверджує позивач у позові відповідач - 1 свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала, в зв`язку з чим було допущено заборгованість, яка станом на 07.10.2019 року становить 547516,76 грн., з яких: 159493,57 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 101392,78 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 236856,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 49774,25 грн. штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов`язання за договором № ROTOGI між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем - 2 ОСОБА_4 був укладений договір поруки, за яким ОСОБА_4 зобов`язалася відповідати перед банком солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов`язань за договором про іпотечний кредит № ROTOGI від 11.02.2008 року та додатковими угодами до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У відповідності до ст. ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до ст. ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє вину сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Згідно з ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.549 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, що умови кредитного договору №ROT0GI від 11.02.2008 року з боку відповідача-1 ОСОБА_8 достроково виконані у вересні 2014 року і заборгованість погашена у повному обсязі, що підтверджується довідкою №1775786 від 12.09.2014 року, виданою заступником керівника відділення ПАТ КБ «Приватбанк» Мельник Ю. М., з якої вбачається, що заборгованість по кредитному договору №ROT0GI від 11.02.2008 року відсутня (а.с. 57).

Крім того, з письмового повідомлення (без дати та номера), за підписом заступника керівника Костопільського відділення №6 ПАТ КБ «Приватбанк» Мельник Ю.М., яке було направлено приватному нотаріусу Костопільського районного нотаріального округу Дідовець А.Г., у зв`язку із погашенням іпотечного кредиту за вказаним кредитним договором та необхідністю зняття заборони відчуження предмету іпотеки, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 та вилучення запису про іпотеку вбачається, що банк не заперечує, щоб на підставі даного повідомлення було знято заборону відчуження предмету іпотеки, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено запис про іпотеку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в зв`язку з виконанням громадянкою ОСОБА_5 умов кредитного договору №ROT0GI від 11.02.2008 року (а.с. 52).

З витягу з Держреєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, номер витягу: 27022351 від 19.09.2014 року вбачається, що іпотеку припинено на підставі листа, серія та номер: б/н, виданий 12.09.2014 року, видавник: ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 77).

Крім того, рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 24.12.2014 року у справі №564/2724/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення встановлено, що довідка №1775786 від 12.09.2014 року стосується умов кредитного договору №ROT0GI від 11.02.2008 року, по якому заборгованість відсутня, а кредит погашений станом на 12.09.2014 р. (а.с. 53)

Вказане рішення суду набрало законної сили 05.01.2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Врахувавши вищенаведене, колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 в повному обсязі виконано умови кредитного договору №ROT0GI від 11.02.2008 року та погашено заборгованість по вказаному договору. В зв`язку з цим припинились її та поручителя зобов`язання за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки на підтвердження даних обставин позивачем не надано належних та допустимих доказів, а тому правильності висновків суду не спростовують та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 01 липня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 жовтня 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук