Справа № 750/9353/20
Провадження № 2/750/2110/20
У Х В А Л А

21 жовтня 2020 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Карапута Л.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

19.10.2020 позивач звернулася до суду із позовом до Чернігівської міської ради, Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

19.10.2020 представником позивача подане клопотання про звільнення від сплати судового збору, в зв`язку з тим, що позивач має тяжкий майновий стан, а у разі неможливості звільнити від сплати судового збору надати відстрочку по його сплаті.

Дана позовна заява повинна бути залишена без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. Практика, у тому числі у справах проти інших держав, має застосовуватись органами державної влади, зокрема судами. Згідно з рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи від 14.05.81 №R (81)7 щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, та сталої практики ЄСПЛ вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя, а попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Також ЄСПЛ виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що може бути сплачений заявником. Адже невиправдано великий розмір, який не враховує фінансового становища заявників, а обчислюється на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Така позиція була викладена у справі «Георгел та Георгета Стоїческу проти Румунії».

При розгляді справ ЄСПЛ установлює, чи був дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи та правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді. Для того щоб гарантувати такий справедливий баланс та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від сплати судового збору тих заявників, які можуть довести своє погане фінансове становище.

Отже, на переконання ЄСПЛ, при визначенні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансових можливостей заявника, а також обставини конкретної справи та стадію провадження.

Законом «Про судовий збір» визначено, що підставою для відстрочки або розстрочки сплати судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення рішення у справі, а також зменшення розміру судового збору або ж звільнення від його сплати є майновий стан сторони. Отже, як убачається з практики ЄСПЛ, підставою для відповідного рішення суду може бути «фінансовий стан». А за національним законом, «майновий стан» особи.

Таким чином, основою визначення фінансового стану сторони, на думку ЄСПЛ, є наявність чи відсутність у сторони «вільних» коштів, які необхідно сплатити. Поняття ж «майновий стан» набагато ширше. Майном уважається окрема річ, сукупність речей, у тому числі гроші, а також майнові права та обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що представником позивача з метою обґрунтованого вирішення клопотання про звільнення чи відстрочення сплати судового збору, не подано до суду належних доказів тяжкого майнового стану позивача, та доказів того, що позивач не має можливості сплатити судовий збір в розмірі визначеному законом.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено 4 вимоги немайнового характеру, зокрема:

- визнати протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради, щодо нездійснення компенсації ОСОБА_1 додаткових витрат на оплату житлово-комунальних послуг, які нараховані Комунальним підприємством «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради, у межах, що перевищують соціальні нормативи, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 р. № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування».

- зобов`язати Чернігівську міську раду компенсувати за рахунок місцевого бюджету ОСОБА_1 додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг, які нараховані Комунальним підприємством «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради за період з 16 листопада 2016 року по теперішній час за нормами, встановленими рішенням виконкому Чернігівської міської ради № 112 від 14 квітня 2014 року, шляхом виділення коштів Управлінню житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради для перерахування на особовий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 в КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради для погашення заборгованості за водопостачання та водовідведення.

- визнати договір № 201877 від 24.07.2017 р. про розтермінування заборгованості за водопостачання та водовідведення, укладений між ОСОБА_1 та КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради - не дійсним.

- зобов`язати КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради повернути утримані з ОСОБА_1 кошти у сумі 1742 грн., 06 коп., на виконання зазначеного договору № 201877 від 24.07.2017 р. про розтермінування заборгованості за водопостачання та водовідведення на банківський рахунок ОСОБА_1 , банківські реквізити рахунку будуть надані додатково, в окремому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п/п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір, ставка якого складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу необхідно оплатити судовий збір у сумі 3363 грн. 20 коп. (840,80 грн. + 840,80 грн. + 840,80 грн. + 840,80 грн.) та надати суду документ, що підтверджує його сплату чи зазначити докази (підстави) про звільнення від сплати судового збору.

Згідно вимог ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином позивачу необхідно сплатити судовий збір та надати суду оригінали квитанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

у х в а л и л а :

в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору, відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради, Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без руху.

Запропонувати позивачу в 5 денний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог даної ухвали, у вказаний строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Карапута