БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/851/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2020 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Шумяк Л.М.

заявника - ОСОБА_1

заінтересованої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з даною заявою, в якій просить видати строком на 6 місяців стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: 1/заборонити перебувати в місці їх спільного проживання в АДРЕСА_1 ; 2/заборонити наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; 3/заборонити вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 2003 року вона з ОСОБА_2 проживають однією сім`єю в АДРЕСА_1 . Під час спільного проживання ОСОБА_2 постійно вчиняв стосовно неї фізичне насильство, висловлювався нецензурною лайкою, що стало підставою для розриву їх відносин, але ОСОБА_2 не залишає її в спокої, чинить на неї та дочку психологічний тиск, в зв`язку з чим згідно її заяв від 29.09.2020р., 06.10.2020р. працівниками поліції стосовно ОСОБА_2 було складено адмінпротоколи за ст.173-2 КУпАП. З метою забезпечення дієвого та ефективного її захисту від повторення такого домашнього насильства з боку ОСОБА_2 й просить застосувати обмежувальний припис у вигляді вищевказаних заборон.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав. Пояснила, що вона є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , в якому проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з 2003 року. Близько десяти років ОСОБА_2 офіційно ніде не працює, переймається випадковими заробітками по найму, а в останні три місяці в нього щось сталося з головою, веде себе неадекватно, виносить все з дому, кривдить її та дочку, що негативно впливає на її здоров`я й вона не хоче, щоб ОСОБА_2 проживав у її будинку.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні з вимогами заявниці не погодився і пояснив, що він з 2003 року разом з ОСОБА_1 спільно проживають у будинку її покійної бабусі, в облаштування якого він вклав багато своєї праці та коштів. Офіційно він не працює, але заробляє достатньо коштів від праці по найму, допомагає ОСОБА_1 в соціальному обслуговуванні її підопічних; стан здоров`я в нього нормальний, на психіатричному обліку не перебуває. Стверджує, що ОСОБА_1 знайшла собі іншого чоловіка й у зв`язку з цим хоче його виселити, першою ініціюючи домашні сварки та провокуючи його на відповідні дії.

Заслухавши пояснення заявниці та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено і не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 2003 року проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_1 .

30 вересня 2020 року Борзнянським ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області стосовно ОСОБА_2 в зв`язку зі скоєнням ним 29 вересня 2020 року щодо співмешканки ОСОБА_1 домашнього насильства було винесено терміновий заборонний припис строком на 5 діб з 11-00 год. 30.09.2020р. до 11-00 год. 05.10.2020р. шляхом зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи.

06 жовтня 2020 року Борзнянським ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_2 , який 06 жовтня 2020 року близько 11-00 год. вдома в АДРЕСА_1 , вчинив сварку з співмешканкою ОСОБА_1 та пасербицею ОСОБА_5 , в ході якої виражався в їх бік образами та погрозами, чим вчинив психологічне насильство, завдавши шкоди їх психічному здоров`ю.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017р. №2229-VIII (далі - Закон №2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону №2229-VIII домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п.7 ч.1 ст.1 Закону №2229-VIII обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч.3, 4 ст.26 Закону №2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Положеннями п.9 ч.1 ст.1 Закону №2229-VIII передбачено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд повинен встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

За змістом приписів ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_1 у своїй заяві та в судовому засіданні в обгрунтування необхідності видачі обмежувального припису посилається на неодноразове вчинення стосовно неї співмешканцем ОСОБА_2 фізичного та психологічного насильства та захисту її від повторного скоєння кривдником домашнього насильства.

Водночас, ОСОБА_1 в судовому засіданні не доведено належними, достатніми, допустимими та беззаперечними доказами обставин систематичного скоєння ОСОБА_2 щодо неї домашнього насильства в розумінні Закону №2229-VIII та існування ризиків продовження у майбутньому вчинення домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Так, складення працівниками поліції стосовно ОСОБА_2 протоколів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП ще не доводить його винуватості у вчиненні домашнього насильства, оскільки заявницею за наслідками їх розгляду не надано відповідних судових рішень про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (принцип презумпції невинуватості). Крім того, ОСОБА_1 надано лише копію одного адмінпротоколу від 06.10.2020р., тоді як у своїй заяві вона посилається на два таких документа.

Сам терміновий заборонний припис від 30.09.2020р., вимоги якого ОСОБА_2 не порушував, не є беззаперечним та достатнім доказом вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства у його психологічній формі та існування ризиків повторення цього в майбутньому, що могло б бути безумовною підставою для видачі обмежувального припису.

Застосування ж фізичного насильства з боку ОСОБА_2 до ОСОБА_1 нею взагалі нічим не підтверджене.

Одночасно суд погоджується з твердженнями ОСОБА_2 про можливість ініціювання конфліктних ситуацій з боку самої заявниці, оскільки як вбачається зі змісту рапорту Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівської області від 29.09.2020р. саме в ОСОБА_1 виникла сварка зі співмешканцем, який перебуває на обліку в лікаря-психіатра. Натомість жодних доказів наявності в ОСОБА_2 якихось розладів психічного здоров`я заявниця суду не надала й клопотань про витребування доказів не подавала.

Також заявницею не надано доказів того, кому належить житловий будинок, де вона спільно проживає з ОСОБА_2 досить тривалий час і на частину якого та наявного в ньому спільно придбаного майна претендує заінтересована особа.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження скоєння ОСОБА_2 систематичного навмисного домашнього насильства, не визначила ризиків того, що у разі незастосування вказаних нею у заяві про видачу обмежувального припису заходів та обов`язків щодо вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства у контексті положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», існує реальна загроза життю та здоров`ю заявниці, а також настання тяжких чи особливо-тяжких наслідків.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, дана заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису є необгрунтованою і не підлягає задоволенню.

Наведений висновок суду також узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 24 вересня 2020 року по справі №752/7631/19, від 17 вересня 2020 року по справі №226/511/20, від 23 липня 2020 року по справі №138/2655/19, від 20 липня 2020 року по справі №947/21516/19 та ряду інших за схожих правовідносин.

Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.2-4, 12, 19, 23, 76-89, 141, 263-268, 350-1350-6 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 19 жовтня 2020 року.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець