Справа № 616/941/19
провадження 2/633/40/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 р. смт. Печеніги
Печенізький районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Смирнова В.А.
за участю секретаря судових засідань Ріпи І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Печеніги цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
УСТАНОВИВ:
15 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Великобурлуцького районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Розпорядженням Великобурлуцького районного суду Харківської області за підписом голови суду Рикова М.І. від 18 листопада 2019 року цивільну справу з доданими до неї документами передано до Печенізького районного суду Харківської області у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.
25 листопада 2019 року цивільна справа № 616/941/19 надійшла до Печенізького районного суду Харківської області.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2019 року справу розподілено судді Смирнову В.А.
10 грудня 2019 року Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Цивільну справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
В позові ОСОБА_1 просить суд зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на підставі рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 03 серпня 2007 року по справі № 2-231/07 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
17 березня 2020 року Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області клопотання Відповідачки про витребування доказів задоволено. Витребувано належним чином завірену копію особової справи військовослужбовця ОСОБА_1 у військової частини № НОМЕР_1 Національної Гвардії України ( АДРЕСА_1 ). Направлено запит до управління соціального захисту населення Великобурлуцької районної державної адміністрації ( 62602, вул. Паркова, 2 смт. Великий Бурлук Харківської області) для отримання інформації щодо утримання непрацездатної особи батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
15 квітня 2020 року Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні в приміщенні Печенізького районного суду Харківської області на 20 травня 2020 року об 11 год. 00 хв. з викликом сторін по справі.
16 липня 2020 року Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області клопотання Відповідачки про витребування доказів задоволено. Витребувано інформацію з обмеженим доступом з особової справи щодо стану здоров`я ОСОБА_1 у військової частини № НОМЕР_1 Національної Гвардії України ( АДРЕСА_1 ). Направлено запит до управління соціального захисту населення Слобідського району міста Харкова ( 61124, вул. Вишнева, 3 м. Харків) щодо отримання інформації стосовно надання пільги на оплату комунальних послуг ОСОБА_1 , зареєстрованому проживаючим за адресою : АДРЕСА_3 .
Позивач ОСОБА_1 в судових засіданнях підтримував свій позов, але 20.10.2020р. в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідачка - ОСОБА_2 , в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані докази, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача не підлягають задоволенню.
До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28 січня 2005 року.
Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю, відповідачкою по справі.
Крім того, на утриманні Відповідачки, ОСОБА_2 , знаходиться неповнолітня донька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також є донькою Позивача, ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 05 січня 2010 року.
03 серпня 2007 року Заочним Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Мілове, Великобурлуцького району Харківської області на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 липня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття. (аркуші 49-50)
25 листопада 2019 року Комінтернівським районним судом м. Харкова винесено Рішення за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яким позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , код НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , код НОМЕР_5 ) аліменти на утримання доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.10.2019 року до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог відмовлено (аркуші 149-150).
Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 зазначеної статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.
За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Отже, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.
Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Такий припис доводить факт підвищеного захисту прав дитини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 3 статті 181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ч.1ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, виходячи зі змісту статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.
Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача.
Як встановлено в ході судового розгляду, після постановлення 03 серпня 2007 року Заочного Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Мілове, Великобурлуцького району Харківської області на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки, у Позивача та Відповідача народилася ще одна донька. На утримання доньки ОСОБА_7 Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова стягнуто з Позивача аліменти в розмірі 1/5 частини заробітку.
Тобто, таким чином з Позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх доньок у розмірі 45% від заробітку (1/4+1/5).
Частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Отже, розмір аліментів, які стягуються на двох неповнолітніх дітей ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , не перевищує встановлений законом загальний розмір відрахувань із заробітної плати Позивача, встановлений статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Чинним законодавством визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, однак батьки в межах своїх фінансових можливостей спроможні забезпечити не прожитковий мінімум, а належні умови життя необхідні для розвитку дитини.
Суд не погоджується з доводами Позивача щодо утримання непрацездатного батька, оскільки Позивач сам надає докази того, що останній отримує пенсію (а. с.23).
Позивачем не надано доказів, що розмір пенсії, яку отримує його непрацездатний батько не відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Так, суми прожиткового мінімуму на 2019 рік встановлено Законом України Про Державний бюджет України на 2019 рік. Згідно вказаного Закону, сума прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановлена на рівні від 1564 грн. у період з 01 липня по 30 листопада 2019 року.
З довідки про доходи, виданої ОСОБА_4 видно, що за жовтень 2019 року його пенсія складала 2000 грн. 00 коп. і перевищувала встановлений прожитковий мінімум на 2019 рік.
Окрім того, відповідно до листа Управління соціального захисту населення Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 27 березня 2020 року ОСОБА_1 не є отримувачем допомоги на догляд за непрацездатною особою батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також інших соціальних допомог. (аркуш 100).

Окрім того, судом враховано, що Позивач проживає окремо від свого батька, що підтверджується матеріалами справи.
Верховний Суд у постанові від 01.08.2019 у справі №760/11934/16-ц вказав, що за змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Отже доводи про перебування на утриманні платника аліментів непрацездатних батьків, які є пенсіонерами, отримують відповідне пенсійне забезпечення, не є достатньою підставою для перегляду розміру аліментів на дитину.
Суд не вважає за необхідне надавати правову оцінку довідкам про стан здоров`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вони не мають відношення до справи.

Щодо тверджень Позивача про погіршення стану його здоров`я, суд вважає їх не обґрунтованими та такими що спростовуються матеріалами справи.
Згідно Послужного списку військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_1 з 02 вересня 2019 року він (Позивач) працює Командиром другого взводу охорони роти дипломатичних представництв і консульських установ у Військовій частині НОМЕР_1 Східного оперативного-територіального об`єднання Національної гвардії України (аркуш 105).

Перебування позивача на службі у Військовій частині НОМЕР_1 Східного оперативного-територіального об`єднання Національної гвардії України свідчить про гарний стан здоров`я.

Довідка про звернення до лікаря не може свідчити про таке погіршення здоров`я, при якому варто зменшувати аліменти на утримання дітей.

Окрім того, суд при прийнятті Рішення бере до уваги відповідь Управління соціального захисту населення Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради від 14 серпня 2018 року №4810/0/579-20 надану на виконання Ухвали Печенізького районного суду Харківської області від 16 липня 2020 року, згідно якої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 перебуває на обліку в Управлінні в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як учасник бойових дій. Пільги у розмірі 75 % у межах норм на житлово-комунальні послуги надаються ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». З 01 січня 2020 року пільги на вищезазначені послуги надаються ОСОБА_1 у грошовій формі. (аркуш 143).
Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження зміни майнового стану, погіршення здоров`я після винесення судового рішення про стягнення аліментів, які б стали підставою для зменшення розміру аліментів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а вимогами ст. 89 ЦПК України встановлено, що оцінка доказів є виключною компетенцією суду.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.
В п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
Відтак, суд, проаналізувавши та оцінивши кожний аргумент, наведений учасниками у письмових доказах та поясненнях в суді, констатує той факт, що Позивачем не надано належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 211, 259, 263-265 ЦПК України суд, -
ВИРІШИВ:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів в повному обсязі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 26 жовтня 2020 року.

Суддя: В.А. Смирнов