Провадження № 2/344/3130/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

15 жовтня 2020 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд, Івано-Франківської області в складі :

головуючої судді Польської М.В.

секретаря Осадци М.З.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у вересні 2020р. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є власником квартири в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва права власності. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.04.2016 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. З того часу вона з відповідачем не підтримує жодних стосунків. В травні 2016 року відповідач залишив сім`ю та перейшов на постійне місце проживання до іншої жінки. Оскільки відповідач не проживає в квартирі, тому просить визнати його таким, що втратив право на користування нею.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, наведених в позовній заяві та подала заяву, в якій не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і дату слухання справи належно повідомлений, про причини неявки cуд не повідомив, відзиву на позов в установлений судом строк не надав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому 15.10.2020р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи.

Заслухавши пояснення сторони, свідка, вивчивши матеріали та з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про те, що позов слід задоволити з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності від 28.09.1993 року, ОСОБА_1 є власником квартири в АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 25.04.2016 року встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.9).

З копії будинкової книги вбачається, що в даній квартирі зареєстрований відповідач (а.с. 10-11).

Як зазначила позивач, відповідач в травні 2016 року залишив сім`ю та перейшов на постійне місце проживання до іншої жінки.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні, вказала, що є сестрою позивача, підтвердила факт не проживання відповідача в даній квартирі, та пояснила, що відповідач з 2016 року житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 не користується та не проживає у вказаній квартирі.

Реєстрація відповідача в домоволодінні, яке належить позивачу на праві власності, обмежує її в праві розпорядження своєю власністю.

Відповідно до ч.2 статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Ч.1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом статті 81 ЦПК України, обов`язок доказування і подання доказів покладається на кожну сторону. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно суд дійшов висновку, що неспростовані належними доказами обставини непроживання відповідача у власній квартирі позивача за адресою АДРЕСА_1 , понад один рік без поважних причин є підставою для задоволення позову та визнання його таким, що втратив право на користування житлом на підставі ч.2 ст.405 ЦК України.

На підставі наведеного та керуючись - 259, 265, 268, 273, 280-281 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Польська М.В.