Провадження № 22-ц/801/1456/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 рокуСправа № 127/29655/13-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Ковальчука О.В., Панасюка О.С.,

за участю: секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту адміністративних послуг ВМР, Староміський ВДВС міста Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області, приватний нотаріус ВМНО Вінницької області Бєлая О.М.,

розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування витрат на утримання майна, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2020 року про залишення його заяви про поворот виконання рішення без розгляду, постановлену в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Сичука М.М.,

встановив:

В квітні 2020 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування витрат на утримання майна.

Заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування витрат на утримання майна.

В період перебування справи в суді апеляційної інстанції, позивач звернула рішення суду від 12 грудня 2014 року до примусового виконання. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 25 січня 2017 року рішення місцевого суду скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено. Питання про поворот виконання рішення не вирішувалось. Крім того, 12 серпня 2019 року ВСУ було винесено постанову, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Апеляційного суду Вінницької області від 25 січня 2017 року залишено без змін, у зв`язку з чим на її думку наявні підстави для повороту виконання рішення у вигляді вчинених виконавчих дій.

Разом з тим, в листопаді 2019 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 листопада 2019 року, яка залишена без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 06 лютого 2020 року вказана заява була залишена без розгляду з тих підстав, що заявником було пропущено визначений законом однорічний строк для звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення.

Враховуючи зазначені обставини, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав до суду заяву про поновлення строку на подання заяви про поворот виконання рішення суду, просив визнати причини пропуску строку на подання заяви про поворот виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року у справі № 127/29655/13-ц поважними, поновити строк і допустити поворот виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року у справі № 127/29655/13-ц; скасувати запис про право власності номер запису про право власності: 15794760 дата час державної реєстрації 08 серпня 2016 року 14:39:30, внесеного приватним нотаріусом Бєлою О.М., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу на 13/20 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за ОСОБА_1 ; відновити державну реєстрацію на 13/20 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; скасувати запис про право власності номер запису про право власності: 19967684, дата час державної реєстрації 12 квітня 2017 року 13:51:17 на земельну ділянку площею 0,0302 га за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку на подання заяви про поворот виконання рішення відмовлено.

Заяву ОСОБА_2 про поворот виконання рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування витрат на утримання майна залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що заявником пропущено визначений законом однорічний строк для звернення до суду з заявою про поворот виконання рішення, а клопотання про поновлення такого строку є необґрунтованим.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив суд скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2020 року та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підставою для звернення до суду з заявою про поворот виконання рішення служить рішення Апеляційного суду Вінницької області від 25 січня 2017 року, яким скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, переданих за розпискою, та відшкодування витрат на утримання і збереження майна та відмова у задоволенні цих вимог. Водночас, апелянт вважає, що оскільки справа №127/29655/13-ц перебувала на розгляді у Верховному Суді із касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 25 січня 2017 року, початком перебігу однорічного строку для звернення до суду першої інстанції із заявою про поворот виконання рішення слід вважати дату винесення постанови Верховним Судом 12 серпня 2019 року про залишення рішення суду апеляційної інстанції без змін або дату повернення справи із Верховного Суду до Вінницького міського суду Вінницької області 25 вересня 2019 року.

16 вересня 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Чернілевська Р.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечила аргументи заявника викладені в апеляційній скарзі вказавши, що судом першої інстанції вірно встановлено факт пропущення визначеного законом однорічного строку для звернення до суду з заявою про поворот виконання рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення у відзивах на неї, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування витрат на утримання майна. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останньою витрати з поліпшення умов проживання житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями в сумі 156298,01 грн та кошти в сумі 78350,00 грн передані за розпискою. 26 березня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області за вищевказаним судовим рішення видано виконавчий лист.

Рішення суду виконано в повному обсязі, що підтверджується постановою державного виконавця від 08 серпня 2016 року про закінчення виконавчого провадження (т. 3 а.с. 35).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 25 січня 2017 року вищевказане судове рішення скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, переданих за розпискою, та відшкодування витрат на утримання і збереження майна відмовлено. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення першої інстанції, питання про поворот виконання рішення не вирішив.

Постановою Верховного Суду від 12 серпня 2019 року рішення Апеляційного суду Вінницької області від 25 січня 2017 року залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про поновлення строку на подання заяви про поворот виконання рішення у справі №127/29655/13-ц та залишаючи заяву про поворот виконання рішення без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником було пропущено однорічний строк для звернення до суду із вказаною заявою, а обставини, на які посилається заявник, як на підставу для поновлення строку, не є поважними.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком місцевого суду, з огляду на наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року у справі №1-25/2011 роз`яснено, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони (ч. 5 ст.444 ЦПК України, в редакції з 15 грудня 2017 року).

Відповідно до ч.ч. 2, 9 ст. 444 ЦПК України (в редакції з 15 грудня 2017 року), якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною 10 статті 444 ЦПК України (в редакції з 15 грудня 2017 року) заява про поворот виконання рішення може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідно рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 25 січня 2017 року було скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року, яким задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, переданих за розпискою, та відшкодування витрат на утримання і збереження майна.

Відтак, на час ухвалення рішення Апеляційного суду Вінницької області діяв ЦПК України в редакції від 19 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 ЦПК України (в редакції від 19 жовтня 2016 року), встановлено, що, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності.

Згідно з ст. 257 ЦК України, (редакція якої не змінювалась) вбачається, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.2-4 ЦПК України (в редакції від 19 жовтня 2016 року), якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. У разі неможливості повернути майно в рішенні або ухвалі суду передбачається відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації. За судовим рішенням про поворот виконання видається виконавчий лист у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Цивільного Кодексу України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року по справі № 3-рп/2001 зазначено, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд попередньої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу помилково не врахував, що рішення суду, про поворот виконання якого просить заявник, набрало законної сили 25 січня 2017 року, коли діяв ЦПК України (в редакції від 19 жовтня 2016 року), що встановлював інший строк для вирішення такого питання, та застосував до спірних правовідносин норми ЦПК України (в редакції чинній на момент розгляду заяви в суді), котрі погіршували становище останнього, в зв`язку із чим заявника було позбавлено права на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як наголошено в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд попередньої інстанції при розгляді заяви про поворот виконання рішення не надав належної оцінки дійсним обставинам справи, що призвело до постановлення оскаржуваної ухвали суду.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (Вінницького міського суду Вінницької області вул. Грушевського, 17 м. Вінниця, 21050).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: О.Ю. Береговий

Судді: О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк