Справа № 357/9698/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі - Бондаренко Н.В. розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом 02.09.2019 року мотивуючи тим, що згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2016 року, у справі № 357/1443/16-ц, 2/357/1265/16, з ОСОБА_2 було стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 02.02.2016 року. На підставі виконавчого листа, виданого за вказаним рішенням суду, Білоцерківським районним відділом ДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження для проведення примусового стягнення аліментів з відповідача. З вересня 2017 року ОСОБА_2 припинив належно виконувати свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини, двічі допускав повну їх несплату, а в подальшому майже щомісяця сплачував аліменти у значно меншому розмірі, ніж було визначено рішенням суду та обраховано державним виконавцем. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 18.08.2019 року № 242, виданої Білоцерківським РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, станом на 31.07.2019 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 13 741,05 грн. 03.04.2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц чітко роз`яснила порядок нарахування пені у разі прострочення (несплати) аліментів на утримання дитини. Так, у постанові ВП ВС вказано, що в разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Керуючись вищенаведеними висновками Великої палати Верховного суду було обраховано розмір і прострочення сплати аліментів відповідачем ОСОБА_2 за період з вересня 2017 року по 31.07.2019 року. Загальний розмір пені за цей період становить 34 747,59 грн. Однак, оскільки згідно ч. 1 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) не може більше 100 відсотків заборгованості, тому до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 13741,00 грн. Крім того, відповідач ОСОБА_2 достеменно знав про свій обов`язок утримувати свою неповнолітню дитину, мав і на даний час має фінансову можливість належно утримувати дочку, оскільки працює за кордоном. Однак, відповідач свідомо нехтує цим обов`язком, що змушує її звертатись з даним позовом до суду. Тому, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 13 741,00 грн.

20.09.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

14.11.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та 03.02.2020 року подала до суду письмові заяви, в яких просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а письмові пояснення відповідача не брати до уваги, оскільки останнім доказів не надано та ще з січня 2016 року коштів на забезпечення доньки він не давав, в результаті чого вона змушена була подати позов до суду про стягнення аліментів. Також, зазначає, що відповідач жодного разу нічого дитині не купував, ні за що не платив, з дитиною час не проводить, спираючись на те, що платить аліменти. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням сплачувати аліменти в розмірі визначеному рішенням суду, але він постійно відмовлявся.

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 13.01.2020 року подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що згідно виконавчого листа виданого Білоцерківським міськрайонним судом від 25.03.2016 року з нього стягнуто на користь позивача ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 02.02.2016 року. 05.09.2017 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. З лютого 2016 року по 05 вересня 2017 року він проживав з позивачем разом і утримував дочку, а потім він поїхав працювати в Польщу і постійно надавав позивачу гроші на утримання дочки, однак своєчасно не звітувався перед виконавчою службою та не надавав квитанції по сплаті аліментів. Даними обставинами скористалася позивачка, і оскільки на даний час у нього склались з нею неприязні стосунки, то вона вирішила звернутися до суду про стягнення з нього пені по аліментам. Отримавши в суді позовну заяву з додатками, він відразу ж звернувся в виконавчу службу з приводу заборгованості по аліментам та надав їм докази про те, що він сплачував аліменти та крім того сплатив заборгованість по аліментам, яка утворилась станом на 01.01.2020 року. В досудовому порядку позивачка не зверталась до нього з приводу вирішення даного питання, тому він вважає, що поданий позов був передчасний, так як він ніколи не відмовлявся від свого обов`язку утримувати дочку та постійно крім аліментів надає дитині матеріальну допомогу, купує речі та продукти харчування. На підтвердження пояснень надає довідку Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби від 02.01.2020 року в якій вказано, що заборгованість станом на 01.01.2020 року згідно виконавчого документа по сплаті аліментів відсутня. Вважає, що позивач мала можливості вирішити даний спір в поза судовому порядку і поданий нею позов є передчасним, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог та розглянути справу без його присутності.

Представник відповідача, адвокат Закаблук Лариса Олександрівна, 03.02.2020 року подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2015 року, який було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 13.07.2018 року (а.с.7-9,12). Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10).

Також, встановлено, що на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 14.03.2016 року було видано виконавчий лист №357/1443/16-ц, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 02.02.2016 року (а.с.11), який перебуває на примусовому виконанні у Білоцерківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Згідно із довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам №242 від 16.08.2019 року, виданою Білоцерківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.13), по вказаному виконавчому листу рахується заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 31.07.2019 року становить 13741,92 грн.

Відповідно до ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, відповідач зобов`язаний рішенням суду сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісяця, щомісячно, починаючи з 02.02.2016 року на утримання дитини та відповідно до законодавства зобов`язаний вчиняти дії щодо належного виконання зобов`язання, в тому числі, повідомляти державного виконавця про місце проживання, місце роботи та доходи.

Як вбачається з довідки-розрахунку по аліментам, яка видана Білоцерківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, відповідачу було відомо про відкрите виконавче провадження, він частково сплачував аліменти, однак не в повній мірі і не кожного місяця, тому утворилась заборгованість.

Суд, прийшов до висновку, що загальний розмір неустойки (пені) з вересня 2017 року по 31.07.2019 року складає 34747,59 грн.: вересень 2017 року - 4996,98 грн., жовтень 2017 року - 923,53 грн., листопад 2017 року - 0,00 грн., грудень 2017 року - 0,00 грн., січень 2018 року - 0,00 грн., лютий 2018 року - 0,00 грн., березень 2018 року - 385,95 грн., квітень 2018 року - 3814,80 грн., травень 2018 року - 3556,03 грн., червень 2018 року -3305,61 грн., липень 2018 року - 2709,21 грн., серпень 2018 року - 2479,11 грн., вересень 2018 року - 2256,44 грн., жовтень 2018 року - 2913,59 грн., листопад 2018 року - 2593,42 грн., грудень 2018 року - 1448,45 грн., січень 2019 року - 0,00 грн., лютий 2019 року - 1121,49 грн., березень 2019 року - 849,26 грн., квітень 2019 року - 674,36 грн., травень 2019 року - 447,13 грн., червень 2019 року - 227,23 грн..

Відповідач заперечуючи проти стягнення пені по сплаті аліментів зазначає, що після отримання позовної заяви звернувся у виконавчу службу з приводу заборгованості по аліментам та надав їм докази про те, що він сплачував аліменти та крім того сплатив заборгованість по аліментам, яка утворилась станом на 01.01.2020 року, що підтверджується довідкою Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби від 02.01.2020 року, в якій вказано, що заборгованість станом на 01.01.2020 року згідно виконавчого документа по сплаті аліментів відсутня та копією квитанції на суму 15000,00 грн. (а.с. 50,52).

Однак, суд критично оцінює зазначені доводи, оскільки відповідач нового розрахунку по сплаті аліментів з належними та допустимими доказами, про сплату аліментів у визначеному розмірі, не надав та не надав доказів, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач мав можливість сплачувати аліменти відповідно до рішення суду щомісячно у визначному розмірі, тому позивач має право на отримання від відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен місяць прострочення.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, що розмір пені, який підлягає стягненню, не може бути більшим 100 відсотків заборгованості, інтереси дитини, суд, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягує з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2017 року по липень 2019 року включно, в розмірі 13741,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. 141, 150, 157, 180,196 СК України, ст. 4, 12, 76 - 81, 141, 223, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів, які стягуються за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2016 року на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з вересня 2017 року по липень 2019 року включно, в розмірі 13741, 00 грн. ( тринадцять тисяч сімсот сорок одна гривня 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.02.2020 року.

СуддяО. В. Бондаренко