Справа №524/4518/20
Провадження №2/524/2123/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: Головуючого - судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря - Кулинич М.М., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до ОСОБА_4 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 29437,04 грн, витрати від інфляції - 2777,87 грн та 3% річних в сумі 1382,14 грн.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_2 . Іншими співвласниками квартири є його колишня дружина, ОСОБА_4 .. В позовній заяві про розірвання шлюбу відповідач зазначила, що шлюбні відносини припинені з березня 2017 року. Однак, з березня 2017 року відповідач не сплачувала вартість комунальних послуг, які нараховувались в тому числі з урахуванням її реєстрації. В період з березня 2017 року по лютий2020 року він сплатив 58874,08 грн. Частка відповідача складає 29437,04 грн. Крім того, вважає, що відповідач має сплатити на його користь суму богу з урахування індексу інфляції та 3% річних.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача зазначив, що в квартирі індивідуальні засоби обліку встановлені лише на електричну енергію. Вказала, що підставою для стягнення із відповідача коштів є факт її реєстрації в спірний період.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Представник відповідача надіслав суду відзив в якому вказав, що проти задоволення позову відповідач заперечує. Зазначив, що обставини, на які посилається позивач, не відповідають дійсності, оскільки в спірний період сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, користувались спірною квартирою та сплачували комунальні послуги з утримання житла разом. Тобто відповідачем також вносились кошти на оплату вартості комунальних послуг. Вважає, що наявність у відповідача квитанцій про сплату комунальних послуг не можна вважати доказом здійснення саме ним цих оплат, оскільки в квитанціях не зазначено особу платника. Вказав, що твердження позивача про те, що він звертався до відповідача про відшкодування половини вартості комунальних послуг не підтверджені доказами. Вважає безпідставним посилання позивача на норми ст.64 ЖК Української РСР та 358 і 360 ЦК України. На його думку, в даних правовідносинах відсутні підстави для покладання на відповідача відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Вважав, що позивачем не доведено своїх вимог.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З 25.03.2011 по 14.01.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 та копією рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12.12.2018 по справі 524/7064/18.

25.02.2020 було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , на підставі рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука по справі 524/7065/18 від 14.02.2019 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення порядку користування.

НОРМИ ПРАВА

В ч.1 ст.322 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.60, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Згідно ст.625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В ст.17 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання включаються до плати виконавцю відповідної комунальної послуги і в рахунку відображаються окремо. Комерційний облік комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії у багатоквартирному будинку здійснюється встановленими в житлових і нежитлових приміщеннях споживачів вузлами обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Обсяг наданих споживачу послуг з централізованого водовідведення визначається на рівні обсягів спожитих ним послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води, крім випадків, встановлених законодавством.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивача на положення ст.64 ЖК Української РСР суд вважає необгрунтованими.

ОЦІНКА СУДУ

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №521/3743/17-ц(провадження №61-26462св18)

Суд відзначає, що сторонами не заперечувалось те, що квартира АДРЕСА_2 була набута ними за час першого шлюбу, тобто належала колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності.

Суд не може погодитись із доводами представника позивача про те, що підставою для стягнення коштів є факт реєстрації відповідача, оскільки норми цивільного та житлового законодавства не пов`язують сам факт реєстрації місця проживання особи із обов`язком сплачувати вартість комунальних послуг. Такі відносини передбачають досягнення між учасниками домовленостей щодо порядку проживання та утримання майна.

У зв`язку із наведеним, суд вважає, що як співвласник майна в період припинення фактичних шлюбних відносин ОСОБА_4 була зобов`язана нести витрати по утриманню спільного майна.

Вирішуючи вимоги щодо стягнення із відповідача Ѕ частини вартості комунальних послуг, суд враховує наступне.

Так, суд приймає до уваги те, що відповідно до акту ТОВ «Житлорембудсервіс» від 19.02.2020 №32,- з 01.01.2019 ОСОБА_4 не проживає в квартирі АДРЕСА_2 .

Крім того, суд вважає слушними доводи представника відповідача про те, з поданих позивачем квитанцій про сплату комунальних послуг не можливо встановити хто є платником. Враховуючи в сукупності подані позивачем квитанції разом із актом ТОВ «Житлорембудсервіс» від 19.02.2020 №32, суд дійшов висновку про те, що з 01.01.2019 спільне збереження квитанцій про сплату комунальних послуг було неможливе. Крім того, суд приймає до уваги те, що не проживання співвласника в квартирі не звільняє останнього від обов`язку утримувати спільне майно, що полягає в оплаті комунальних послуг, які нараховані за відсутності засобів індивідуального обліку.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення із відповідача вартості Ѕ частини комунальних послуг за період з 01.01.2019 по січень 2020 року включно, суд вважає обґрунтованими.

Так, відповідно до квитанцій поданих позивачем, вартість комунальних послуг(управління будинком, опалення, водопостачання та водовідведення, гаряча вода, газ, вивіз сміття) становила: 01.2019 - 2587,16 грн; 02.2019 - 3521,77 грн; 03.2019 - 3722,53 грн; 04.2019 - 2317,52 грн; 05.2019 - 1582,74 грн; 06.2019 - 1428,28 грн; 07.2019 - 1427,85 грн; 08.2019 - 1425,17 грн; 09.2019 - 1040,59 грн; 10.2019 - 1462,07 грн; 11.2019 - 3542,17 грн; 12.2019 - 3060,53 грн; 01.2020 - 3396,79 грн.

Відтак, Ѕ частина вартості комунальних послуг за період з 01.01.2019 по січень 2020 року включно становить 15257,59 грн.

Також, суд вважає, що до вказаних відносин підлягає застосуванню ст.625 ЦК України, оскільки відносини є грошовими.

Отже, загальна суму інфляційних збитків за період з 01.02.2019 по 01.06.2020 становить 438,52 грн.

3% річних становлять 408,78 грн.

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставкаВідсотки
01.02.201920.06.3.00353.72
01.03.201920.06.0.00369.08
01.04.201920.06.1.00368.30
01.05.201920.06.8.00339.64
01.06.201920.06..00325,06
01.07.201920.06..00320.86
01.08.201920.06..00319,02
01.09.201920.06..00317.18
01.10.201920.06..00311,26
01.11.201920.06..00313.97
01.12.201920.06.1.00329.48
01.01.202020.06.0.00321.57
01.02.202020.06.8.00319.62

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню1/2 частина вартості комунальних послуг за період з 01.01.2019 по січень 2020 включено з урахування індексу інфляції та 3% річних в сумі 16104,89 грн.

Відтак, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 403,08 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог(47.94%)

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 кошти в сумі 16104,89 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 403,08 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.10.2020

Суддя Д.Д.Андрієць