Дата документу 20.10.2020 Справа № 336/3794/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/3794/18 Головуючий у суді 1 інстанції: Галущенко Ю.А.
Провадження № 22-ц/807/3269/20
У Х В А Л А

20 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді-доповідача Полякова О.З., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2019 року по справі за позовом Заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись з даним рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подачі 02 жовтня 2020 року апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначається, що копію оскаржуваного рішення ним отримано не було, про рішення суду він не знав, а дізнався вже після відкриття виконавчого провадження, він зіштовхнувся з наслідками стягнення заборгованості, тобто вже під час заходів та обмежень, встановлених відповідно до постанову Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19». ОСОБА_1 зазначає, що йому судову повістку не направляли, про судові засідання не повідомляли, ніяких документів по праві також не надсилали. На момент прийняття рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2019 року ОСОБА_1 не знаходився в Україні, а тому фізично не мав змоги отримати судову повістку та отримати підпис про її отримання. В матеріалах справи міститься судова повістка, у якій, невстановленою особою був зроблений чужий підпис від його імені, чим грубо порушено законодавство України та його права на захист у суді.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2019 року.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

02 квітня 2020 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, яким у Цивільний процесуальний кодекс України розділ XII "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 3 такого змісту: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX, яким пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження уразі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1)подання апеляційної скарги особою,не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Так, убачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність даної цивільної справи на розгляді в місцевому суді. Так, матеріали справи містять рекомендоване поштове повідомлення, з якого вбачається, що копію ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про відкриття провадження від 07 серпня 2018 року, судову повістку та копію позовної заяви з доданими до неї документами, ОСОБА_1 отримав особисто 15 серпня 2018 року (а.с. 37). На аркуші 61 міститься заява ОСОБА_1 про відкладення підготовчого судового засідання по цій справі у зв`язку з необхідністю подання додаткових доказів. При цьому, вбачається, що заява ОСОБА_1 подана особисто, а не засобами поштового зв`язку. Також, в матеріалах справи міститься розписка для вручення в суді, про отримання ОСОБА_1 повістки про з`явлення до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя на 12 год. 30 хв. 04 лютого 2019 року (а.с. 62). Крім того, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вбачається, що 02 серпня 2019 року ОСОБА_1 особисто отримав копію рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2019 року (а.с. 104).

З наведеного вбачається, що сторона скаржника, повідомлена належним чином про розгляд даної справи, без наявності будь-яких перешкод та об`єктивних причин, які перешкоджали зверненню до суду з апеляційною скаргою протягом більш ніж року, своїм правом на оскарження судового рішення не скористалася, відомостей про виникнення будь-яких обставин непереборної сили, апелянтом також не надано, а тому підстав для відкриття провадження за апеляційною скаргою не вбачається. Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 на час розгляду справи знаходився поза межами України жодними доказами не підтверджені. Твердження, що підпис на поштових повідомлення, розписках, та заява про відкладення справи виконані не ОСОБА_1 також не підтверджуються жодними доказами.

Отже, апелянтом не надано доказів можливості застосування до даних правовідносин положень п.1,2 ч.2 ст.358 ЦПК України.

Також, слід зазначити, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Європейський суд з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відтак, апеляційний суд на підставі вищевказаних положень процесуального законодавства дійшов висновку про те, що, оскільки, заявником подана апеляційна скарга після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, то, з урахуванням положень ч.2 ст. 358 ЦПК України, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ч.2 ст. 358 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2019 року по справі за позовом Заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі - відмовити.

Апеляційну скаргу та матеріали, які додані до неї разом з копією ухвали направити ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: О.З.Поляков