Провадження № 2/127/2274/20
21.10.2020 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді Бессараб Н.М.,
при секретарі Поливаній Ю.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 з 2013 року не проживає у спірному будинковолодінні, участі в оплаті комунальних платежів не бере. Реєстрація місця проживання відповідача в спірному житлі порушує права позивача як власника, а саме володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому позивач звернулася до суду з даним позовом.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Враховуючи, що дана справа є малозначною, тому суд розглянув її в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила його задовольнити.
До судового засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).
Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 06.07.2004 року зареєстрували шлюб, прізвище після одруження дружини « ОСОБА_6 ».
Згідно відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 21.07.2020 року, які надані на запит суду щодо встановлення зареєстрованого у законному порядку місця проживання відповідача ОСОБА_2 вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26-27).
Довідкою №195 від 02.03.2020 року та довідкою №324 від 01.07.2020 року, виданих квартальним комітетом «Зоряний» підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_2 - відповідач по справі. Крім того, зазначено, що ОСОБА_2 у спірному житловому приміщенні не проживає понад 8 років (а.с. 11,13).
Відповідно до актів від 30.01.2020 року та від 03.06.2020 року, складених сусідами - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, однак не проживає з 2013 року (а.с. 12,14).
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
За положеннями ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін відсутності такої особи та поважність причини цієї відсутності.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач надала суду належні та допустимі докази на підтвердження факту, що відповідач по справі ОСОБА_2 не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 без поважних причин більше року, не сплачує за комунальні послуги.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити, оскільки, відповідач за вказаною адресою не проживає більше року без поважних причин, а наявність реєстрації ОСОБА_2 порушує права та інтереси позивача щодо володіння та розпорядження належною їй власністю.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 9, 64, 65, 156 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 274-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 23.10.2020 року.

Суддя: