Провадження № 2-з/643/162/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Довготько Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Хотян К.В.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ципліцького Дмитра Олеговича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно,

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м.Харкова з вищевказаним позовом в якому просить: звернути стягнення на квратиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 в рахунок погашення вимог кредитора ОСОБА_1 у розмірі 942 395, 81 грн. шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 20.10.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

22.10.2020року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ципліцький Д.О. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити вчиняти дії по відчуженню квартири АДРЕСА_1 .

Необхідність забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження спірної квартири обґрунтовувано тим, що між сторонами виник спір про звернення стягнення на нерухоме майно за договором позики, тому подальше відчуження вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, а невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову. Крім того зазначає, що рішенням Московського районного суду м.Харкова від23.09.2020року позовні вимог ОСОБА_2 були задоволені частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Клопотовою Л.Ю. 20.08.2018року за №400. Рішення не набрало законної сили, у зв`язку із його оскарженням.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 3 та 10 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

Пунктом 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановлення судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника).

Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі, для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами існує спір майнового характеру про звернення стягнення на спадкове майно, предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за договором позики.

Враховуючи, що спір стосується звернення стягнення на нерухоме майно, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду.

Таким чином, оцінивши доводи заявника, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виходячи із наявності дійсного спору між сторонами, та того, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ципліцького Дмитра Олеговича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно - задовольнити.

Заборонити відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Довготько Т.М.