Дата документу 30.01.2020
Справа № 334/8711/16-ц
Провадження № 2/334/147/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , третя особа: Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення різниці між фактичним розміром майнової шкоди і страховою виплатою, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: НАСК «Оранта», про стягнення різниці між фактичним розміром майнової шкоди і страховою виплатою, в обґрунтування якого зазначив, що постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2015 року (справа № 199/7507/15-п) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки з його вини 06.09.2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю керованого ним автомобіля BMW-520, державний номер НОМЕР_1 , та автомобіля УАЗ 3909, державний номер НОМЕР_2 , що належить КП «Водоканал», та якому в результаті ДТП було завдано шкоду.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника наземного транспортного засобу була застрахована Договором № АВ/3998000 від 27.01.2015 року, укладеним останнім з НАСК «Оранта».

Страховиком на підставі висновків авто-товарознавчого дослідження № АР7952АО-27.11/5 від 27.11.2015 року був визначений розмір відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля УАЗ 3909, який склав 41207,75 грн.

На підставі Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3998000 від 27.01.2015 року, Страховиком було виплачено КП «Водоканал» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля УАЗ 3909 з урахуванням зносу пошкоджених деталей, що підлягають заміні у розмірі 25307,39 грн.

Таким чином, збитки КП «Водоканал», спричинені пошкодженням автомобіля УАЗ 3909, державний номер НОМЕР_2 , в результаті ДТП, яке сталося 06.09.2015 року з вини відповідача, не були повністю відшкодовані страховою компанією, в якій відповідач застрахував цивільно-правову відповідальність, різниця між фактичним розміром майнової шкоди і страховою виплатою склала 15900,36 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом з сплаченим при зверненні з вказаним позовом до суду судовим збором у розмірі 1378,00 грн.

12.06.2018 року від третьої особи на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких викладено обставини, аналогічні позову.

Не погоджуючись з позовними вимогами, 14.06.2018 року та 20.02.2019 року представником відповідача адвокатом Смирним О.С. було подано відзив на позовну заяву, в яких просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вказана справа перебувала в провадженні судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Ісакова Д.О. На підставі Розпорядження керівника апарата суду № 49 від 24.10.2018 року, Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа була передана на розгляд судді Турбіній Т.Ф.

В судове засідання представник позивача не з`явилась. Суду надала клопотання про розгляд справи без їх участі. На задоволенні позов наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач та його представник адвокат Смирний О.С. в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин. Про розгляд справи повідомлялись згідно вимог ЦПК України. Під час розгляду справи в судових засіданнях адвокат Смирний О.С. заперечував проти задоволення позовних вимог КП «Водоканал», посилаючись на обставини, викладені у відзивах, згідно яких позивачем не було надано жодних документів, які б свідчили та об`єктивно давали змогу обрахувати розмір майнової шкоди, яку він поніс в результаті ДТП, не доведено належними і допустимими доказами, що матеріальні збитки, спричинені внаслідок ДТП, складають лише 25307,39 грн. і такі збитки йому було компенсовано третьою особою по справі до звернення із вказаним позовом до суду.

Крім того, вважає, що позивачем пред`явлено вимогу про відшкодування непогашеної частини повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу та без врахування ПДВ, при визначені розміру матеріального збитку втрата товарної вартості пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача експертом не враховувалася, та відомості про це в матеріалах справи відсутні. Зношеність пошкодженого транспортного засобу позивача має враховуватися в даному випадку при визначені реального розміру збитків, оскільки позов пред`явлено про відшкодуванні збитків, спричинених внаслідок ДТП, і факт, що для відновлення попереднього стану автомобіля позивача використовувались нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, позивачем не спростовано.

Експертом визначено вартість відновлювального ремонту в розмірі 25307,39грн., а позивач не надав жодного доказу реальних показників майнової шкоди у розмірі 41207,75 грн., а відтак реальність нарахування різниці між виплатою та шкодою у розмірі 15900,36 грн. є недоведеною у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Просив прийняти рішення з врахуванням наданих письмових пояснень, згідно яких позивач лише один раз 04.12.2015 року звернувся до Страховика із заявою про страхове відшкодування, у зв`язку з чим ПАТ «HACK «ОРАНТА» до 22.02.2016 року на підставі полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3998000 від 27.01.2015 року та страхового акту № ОЦВ-15-5928/1 від 21.12.2015 року виплатило страхове відшкодування у розмірі 25307,39 гривень, що було визнано позивачем та підтверджується наданими КП «Водоканал» Листом №1856 від 22.02.2016 року, Страховим актом від 21.12.2015 року. Будь-яких інших заяв від позивача щодо обґрунтованого збільшення розміру страхового відшкодування за цим страховим випадком до ПАТ «HACK «ОРАНТА» не надходило, що дає підстави вважати, що Страховиком не було порушено прав і законних інтересів позивача на момент його звернення до суду, крім того, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована, а тому звернення Позивача до суду із вимогами виключно до Відповідача є правомірним і обґрунтованим.

Щодо розміру страхового відшкодування у поясненнях зазначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством та умов договору обов`язкового страхування.

Поліс ОСЦПВВНТЗ № АВ/3998000 від 27.01.2015 року, яким була застрахована цивільна відповідальність ОСОБА_1 , встановлює обмеження страхової виплати за шкоду, заподіяну майну, сумою 50000,00 гривень, яка є лімітом відповідальності страховика, в межах якого розраховується страхова виплата, яка виплачується у будь-якому випадку внаслідок ДТП. Так, вартість відновлювального ремонту без врахування зносу деталей, що замінюються, складає 41207,75 гривень і арифметично розраховується таким чином: 26949,76 гривень (вартість деталей, що замінюються, без врахування зносу) + 12166,05 гривень (вартість ремонтних робіт) + 2091,94 гривня (вартість матеріалів, що використовуються для відновлювального ремонту). Але, знос транспортного засобу на день страхового випадку дорівнював 59,00 % (автомобіль 2006 року випуску, зареєстрований позивачем 30.03.2007 року), тому вартість деталей, що замінюються, з врахування зносу складає не 26949,76 гривень, а 11049,40 гривень, а тому враховуючи викладене, вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу деталей, що замінюються складає 25307,39 гривень (11049,40 грн. + 12166,05 грн. + 2091,94 грн.).

Вивчивши надані суду письмові докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно п.2.1 ст.2 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.04 р. (надалі - Закон № 1961-IV), відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Пунктом 9 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним з яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 6 Закону № 1961-IV встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що 27.01.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «НАСК «Оранта» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3 998000.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2015 року (справа № 199/7507/15-п) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки з його вини 06.09.2015 року близько 11.05 год. у м. Запоріжжі на Греблі ДГЕС з боку пр. Леніна в напрямку бул. Вінтера сталась дорожньо-транспортна пригода за участю керованого ним автомобіля BMW-520, державний номер НОМЕР_1 та автомобілем УАЗ 3909, державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі було пошкоджено, заподіяні матеріальні збитки.

Положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Автомобіль УАЗ 3909, державний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску належить КП «Водоканал», що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 .

Згідно з ч. 1 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зроби; або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, основною підставою для відшкодування матеріальних і моральних збитків є вині дії або бездіяльність особи, що її завдала і які виявились наслідком їх спричинення.

Ступінь вини і її обсяги в процесі розгляду справи судом визначаються на підставі наданих сторонами по справі доказів які вивчаються і досліджуються в порядку передбаченому главою V розділу 1 та главами III та VI Розділу 2 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Відповідно до ст.ст. 76,79,80 ЦПК, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1,2 та ч.5 ст.1187 Цивільного Кодексу України: джерело підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утримання транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Проте, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина 1 статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Частиною 1 ст.22 Закону № 1961-IV передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом ст.9 Закону № 1961 -IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Таким чином, страхова сума - це грошова сума, в межах якої розраховується страхова виплата відповідно до спеціальних норм Закону № 1961-IV та умов договору обов`язкового страхування.

За імперативними приписами ст.35 Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно з п. 36.2 ст.36 Закону №1961-IV страховик за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, які додаються до заяви про страхове відшкодування, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

04.12.2015 року КП «Водоканал» звернувся до ПАТ «HACK «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування № 5928.

Згідно Листа НАСК «Оранта» № 09-02-12/3451 від 05.03.2016 року, при розрахунку розміру матеріального збитку, спричиненого КП «Водоканал» в результаті пошкодження автомобіля УАЗ 3909, державний номер НОМЕР_2 , бралися до уваги результати проведеного огляду 09.09.2015 року вказаного автомобіля, а також положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/1159 від 24.07.2009 року.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р+ С м+ С сХ (1- Е 3), де: С р- вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн..; С м- вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; С с- вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Е 3- коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до Ремонтної калькуляції від 23.11.2015 року, результати якої не було спростовано іншими учасниками процесу, загальна вартість ремонту пошкодженого УАЗ 3909, державний номер НОМЕР_2 , без ПДВ склала 41207,75 грн.

Згідно Розрахунку страхового відшкодування НАСК «Оранта» від 17.12.2015 року, здійсненого на підставі автотоварознавчого дослідження № АН7952АО-24.11/5 від 27.11.2015 року, дійсна вартість транспортного засобу УАЗ 3909, державний номер НОМЕР_2 склала 76125,24 грн., сума за страховим договором від 27.01.2015 року - 50000,00 грн., знос транспортного засобу на день страхового випадку - 59,0%, вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що змінюються) - 41207,75 грн., вартість деталей, що замінюються, без врахування зносу - 26949,76 грн., вартість деталей, що замінюються, з врахуванням зносу - 11049,40 грн., вартість ремонтних робіт - 12166,05 грн., вартість матеріалів, що використовуються для відновлювального ремонту - 2091,94 грн., розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) - 25307,39 грн.

Загальна сума страхового відшкодування за вказаним Розрахунком, затверджена Страховим актом №ОЦВ-15-5928/1 від 21.12.2015 року начальником Управління врегулювання ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», склала 25307,39 грн. та на підставі полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3998000 від 27.01.2015 року була сплачена на банківські реквізити КП «Водоканал».

Факт отримання КП «Водоканал» страхового відшкодування у розмірі 25307,39 грн. підтверджується Листом №1856 від 22.02.2016 року.

Суд критично ставиться до доводів відповідача стосовно того, що позивачем при зверненні з вказаним позовом до суду не було надано доказів того, що саме у сумі 41207,75 грн. йому було завдано збитків.

Оцінка витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, здійснюється згідно Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, та Наказом Міністерства Юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24.11.2003р. № 142/5/2092.

Згідно Листа НАСК «Оранта» № 09-02-12/3451 від 05.03.2016 року, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу (далі КТЗ) здійснювалася відповідно до Методики товарознавчої експертизи і оцінки транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майне України № 1335/5/1159 від 24.07.2009 р.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Проаналізувавши доводи обох сторін, суд погоджується з твердженням позивача та третьої особи, що право потерпілого на відшкодування невідшкодованого страховиком розміру шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його.

Верховний Суд України визначив свою правову позицію у справі № 6 - 2808цс15 від 20.01.2016 року і підтримав її у справі № 6-954цс16 від 26.10.2016 року. Зокрема у своїх рішеннях він вказав на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована.

Суди повинні дотримуватись вимог ст.1192 ЦК України і забезпечити реалізацію абсолютного права позивача на відшкодування шкоди безпосередньо особою, яка її завдала. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 цього Кодексу). Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав.

Як передбачено ст.1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав насамперед полягає у встановленні судом, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені.

Позивач 04.12.2015 року звернувся до ПАТ «HACK «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування та відповідно до вимог Закону № 1961-IV отримав його. Розмір страхового відшкодування Позивач не оспорював і з обґрунтованими вимогами щодо збільшення розміру страхового відшкодування до ПАТ «HACK «ОРАНТА» не звертався, тобто ПАТ «HACK «ОРАНТА» не порушувало прав і законних інтересів Позивача на момент звернення його до суду, у зв`язку з чим КП «Водоканал» правомірно та обґрунтовано звернулося з відповідним позовом саме до ОСОБА_1 .

Вина ОСОБА_1 у пошкодженні належного позивачу транспортного засобу УАЗ 3909, д.н.з. НОМЕР_2 підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2015 року (справа № 199/7507/15-п) та не заперечувалась самим відповідачем, а відтак факт завдання ним збитків позивачу є доведеним.

Розмір збитків, завданих Позивачу, підтверджується Ремонтною калькуляцією від 23.11.2015 року, Страховим актом № ОЦВ-15-5928/1, Розрахунком страхового відшкодування від 17.12.2015 року, які не були оскаржені відповідачем.

Згідно ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

ОСОБА_1 в заперечення наданого позивачем розміру спричиненої шкоди не надав суду іншого розрахунку з його обґрунтуванням. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов КП «Водоканал» є обґрунтованим та доведеним належними доказами, а отже підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1378,00 грн..

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , третя особа: Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення різниці між фактичним розміром майнової шкоди і страховою виплатою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КП «Водоканал» (69002 м. Запоріжжя вул. Святого Миколая,61), ОКПО 03327121, р/р НОМЕР_5 , р/р НОМЕР_6 в АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849) різниці між фактичним розміром майнової шкоди і страховою виплатою у розмірі 15900,36 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот гривень 36 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КП «Водоканал» (69002 м. Запоріжжя вул. Святого Миколая,61, ОКПО 03327121, р/р НОМЕР_5 , р/р НОМЕР_6 в АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849) витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.