Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1881/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

28 січня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю.,

позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача

адвоката Геращенка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права на спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (в подальшому уточнений в редакції від 26.03.2019) до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права на спадкування.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3 , після якого залишилось спадкове майно - 2/5 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, який знаходиться в АДРЕСА_1 . На момент смерті батька, крім нього, у вказаному будинку були зареєстровані позивач - ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_2 .

Зазначає, що починаючи з 1989 року і по теперішній час він фактично проживає у вказаному будинку, в той час як ОСОБА_2 в 1999 році виїхала з відповідного місця проживання та по теперішній час за відповідною адресою не проживає.

Державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Сопільняк А.О. 04.10.2007, за його заявою було видано свідоцтво № 1-5606 про право на спадщину за законом, яким засвідчено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/2 частки спадкового майна. Також, у вказаному свідоцтві нотаріусом було зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового майна ОСОБА_2 ще не видано.

Тож, 12.08.2008 на підставі вказаного свідоцтва КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» здійснено реєстрацію за ним права власності на успадковане нерухоме майно - 1/5 житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Інша половина спадкового майна, на даний час залишається не успадкованою, оскільки сестра ОСОБА_2 , на день подачі позову, так і не звернулась до Другої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, враховуючи, що він є єдиною особою, хто прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , в той час як ОСОБА_2 жодних дій для цього не вчинила, можливість реалізації його права на спадкування 1/2 спадкового майна його батька - 1/5 житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , залежить виключно від встановлення факту не проживання ОСОБА_2 з батьком на момент його смерті.

Факт не проживання ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 з 1999 року доводиться актом опитування сусідів від 26.07.2018, затвердженого головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Соборний», а також можуть підтвердити свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

З огляду на наведені вище підстави, звернувся до суду та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно не проживала у будинку АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 на момент смерті останнього - 06.01.2007 та визнати за ним, ОСОБА_1 , право на спадкування всього обсягу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 17.04.2019 відкрито, прийнято до провадження справу та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Відповідачкою ОСОБА_2 відзив на позов подано не було.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Геращенко М.В. підтримав позовні вимоги в редакції від 26.03.2019. Додав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, який проживав разом з позивачем за однією адресою до моменту смерті, а саме: АДРЕСА_1 . При цьому рідна сестра позивача була зареєстрована за цією адресою, але не проживала і не проживає до сьогодні, загалом вже майже 20 років. Будинок належав на праві власності померлому. До нотаріуса звернувся лише позивач із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус видала свідоцтво на право власності на спадкове майно - на Ѕ частину будинку на ім`я позивача, а на іншу - ні, так як у нотаріуса були лише дані про зареєстроване місце проживання відповідача, яка фактично не проживала у помешканні з батьком. Тож позивач, як спадкоємець першої черги отримав право власності на Ѕ частину будинку. Більше 20 років відповідачка не проживає за адресою реєстрації і не зверталась за спадщиною, відмови теж немає. А тому просить задовольнити позовні вимоги в редакції від 26.03.2019 в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 підтримав позицію адвоката, просив задовольнити позов в повному обсязі, судові витрати залишив за собою.

В судове засіданні відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, будучи неодноразово належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомлено. Відзив на позов не подано.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що вона з позивачем є сусідами та знає його з дитинства. Сестра позивача - відповідачка по справі тривалий час не проживає у будинку, останній раз вона її бачила в 1990-х роках, чи на початку 2000 року. У будинку проживав їхній батько, який помер в 2006 чи 2007 році. На час смерті батька відповідачка не проживала разом з ним, зі слів сусідів, вона виїхала за кордон.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що є сусідкою позивача. До 2011 році вона приїздила і тимчасово жила у бабусі, а з 2011 році проживає постійно проживає тут і є постійною сусідкою позивача. Десь в середині 90-х років бачила останній раз сестру позивача, де вона знаходиться на даний час їй невідомо. Батька позивача вона не знає, зі слів знає, що він помер до 2011 року, десь приблизно в 2007 році. Зі слів її бабусі, батько на час смерті проживав з позивачем разом.

Заслухавши пояснення учасників справи, показанні свідків, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає та зареєстрований у АДРЕСА_2 , з 17.11.1989 року, що підтверджується даними з домової книги за вказаною адресою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 09.01.2007, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (актовий запис № 69) у м. Черкаси, який є батьком позивача. Після його смерті заведена спадкова справа № 64/07 у Другій Черкаській державній нотаріальній конторі (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі). Спадкоємцями першої черги є його син - ОСОБА_1 - позивач по справі та відповідачка - ОСОБА_2 , яка є донькою померлого.

04.10.2007 ОСОБА_1 звернувся до Другої Черкаської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку майна. При цьому, в заяві вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , що проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті померлого залишилось майно: право власності на 2/5 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, за адресою: АДРЕСА_1 та право на грошові вклади.

Тож, 04.10.2007 державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Сопільняк А.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 1-5606, яким засвідчено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/2 частки спадкового майна. Також, у вказаному свідоцтві нотаріусом було зазначено, що спадкове майно складається із права власності на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд та на грошові вклади. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового майна ОСОБА_2 ще не видано.

До цього часу, відповідачка не зверталася з заявою про прийняття спадщини чи відмовою від неї. Крім того, відповідно до інформації, наданої Другою Черкаською державною нотаріальною конторою від 24.09.2019 та інформаційної довідки із спадкового реєстру, заповіти відносно померлого відсутні, а також у спадковій справі відсутня довідка про реєстрацію померлого ОСОБА_3 та хто з ним був зареєстрований на день смерті. При цьому, у заяві від 04.10.2007р. державним нотаріус зазначено, що місце відкриття спадщини перевірено по домовій книзі, в якій маються відмітки про прописку спадкодавця в АДРЕСА_1 з 21.08.1970 року та про його відмітку у зв`язку із смертю.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено показами свідків, що в буд АДРЕСА_1 позивач проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_3 до моменту смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, встановлено, що в даному помешканні зареєстрована сестра позивача та дочка спадкодавця - ОСОБА_2 , проте тривалий час вона не проживає за вказаною адресою, що підтверджується даними акту опитування сусідів від 26.07.2018 та показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили, що ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою більше 20 років. Крім того, знайшли своє підтвердження обставини, що відповідач фактично не проживала із спадкодавцем на час його смерті, незважаючи на те, що таке право мала, враховуючі дані домової книги. Місце перебування, проживання відповідача на даний час встановити не представилось за можливе.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ст.13 ч.ч.1, 2, 3, 4 ЦК). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.6 ст. 13ЦК).

За змістом п. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Після смерті громадянина його майнові права та обов`язки переходять до інших осіб. Такий перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) називається спадкуванням. Порядок оформлення спадкових прав на майно спадкодавця регламентується положеннями Книги шостої Цивільного Кодексу України. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Цивільний Кодекс передбачає дві підстави спадкування, а саме спадкування за заповітом та спадкування за законом.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3. ст. 1268).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.ч.1,2 ст. 1269 ЦК України в редакції на час спірних правовідносин).

Як передбачено ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Таким чином, за результатами розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на момент смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з ним та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрована, але не проживає вже понад 20 років ОСОБА_2 , яка є сестрою позивача та дочкою спадкодавця. Місце її перебування та проживання не відоме, на час смерті спадкодавця відповідач фактично не проживала за вказаною адресою. Після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся лише ОСОБА_1 і на його ім`я було видано свідоцтво про прийняття спадщини на Ѕ частину спадкового майна. ОСОБА_2 не зверталась до нотаріуса з подібною заявою, як і не подавала заяву про відмову від спадщини, а тому на іншу Ѕ частину майна свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Позивач постійно проживав та проживає за однією адресою із спадкодавцем - своїм батьком як на момент смерті останнього, так і на даний час, а тому має право на спадщину у порядку, визначеному ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Встановлені судом обставини підтверджуються показаннями свідків, що допитані під час розгляду справи, письмовими доказами, дослідженими судом в ході розгляду справи.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі досліджених доказів, суд вважає, що оскільки судом встановлено факт, який має юридичне значення, тобто факт не проживання ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 на момент його смерті, то відповідно, позивач по справі має право реалізувати своє право на спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , як особа яка проживала на момент смерті разом з спадкодавцем, відповідно до п.4 ч.2 ст. 11 ЦК України та Книги Шостої ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в редакції від 26.03.2019 року підлягають до задоволення.

Враховуючи позицію позивача, судові витрати слід залишити за позивачем ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268, 280- 284 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, - факт не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована : АДРЕСА_1 , код дані відсутні) у будинку АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 на момент його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 (актовий запис №69) та визнати за ОСОБА_1 (паспорт № НОМЕР_2 , код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом

Повний текст судового рішення складено 07 лютого 2020 року.

Головуючий: С. М. Позарецька