Справа № 456/2273/16-ц
Провадження № 2/456/41/2020
УХВАЛА

іменем України

23 жовтня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Кміть Х.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Успіх», ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Страдч» про визнання договорів недійсними,

встановив:

Позивачі ЖБК «Успіх» та ОСОБА_1 подали до суду позовну заяву, в якій просять визнати недійсними кооперативні договори №18-05.08.14 від 05.08.2014, № 31-05.08.14 від 05.08.2014, №53-05.08.14 від 05.08.2014, № 74-05.08.14 від 05.08.14, № 78-05.08.14 від 05.08.14, укладені між ЖБК «Успіх» та ОСОБА_2 , як підставу для реєстрації права власності на квартири АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 ; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 в Державному реєстр речових прав на нерухоме майно.

13.05.2020 на адресу суду подано клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження у справі, в обґрунтування якої покликається на те, що позовна вимога про визнання недійсними кооперативних договорів №18-05.08.14 від 05.08.2014, № 31-05.08.14 від 05.08.2014, №53-05.08.14 від 05.08.2014, №74-05.08.14 від 05.08.2014, № 78-05.08.14 від 05.08.14, стосується правочину щодо паю в юридичній особі, а отже, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України, повинна розглядатися в порядку господарського судочинства, а позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 як похідна від спору щодо такого майна або майнових прав, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України, також повинна розглядатися в порядку господарського судочинства. Те, що спір між житлово-будівельним кооперативом та фізичною особою повинен розглядатися в господарському суді, підтверджується висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.04.2019 у справі № 509/577/18. Крім цього, покликається на аналогічні позиції Стрийського міськрайонного суду Львівської області, зокрема: по справі № 456/3827/16-ц від 21.04.2020 (суддя Гула Л.В.) провадження в цивільній справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Успіх» про визнання договору недійсним, визнання недійсною довідки та скасування рішення про реєстрацію права власності закрито; по справі № 456/3591/19 від 13.03.2020 (суддя Бучківська В.Л.) провадження в цивільній справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Успіх» про визнання недійсними кооперативних договорів закрито.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 клопотання підтримав покликаючись на викладені у ньому підстави.

Представник позивачів ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі. Вважає, що спір між сторонами не є корпоративним, оскільки є між фізичними особами, тому підлягає розгляду місцевим судом.

Представник третьої особи ТзОВ «Страдч» підтримав клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. Вважає спір між житлово-будівельним кооперативом та фізичною особою повинен розглядатися в господарському суді.

Заслухавши думку учасників судового процесу, оглянувши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 20 Господарського процесуального кодексу України визначає справи, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (предметної та суб`єктної юрисдикції) справ, що виникають з корпоративних відносин, слід виходити з таких міркувань.

За змістом положень статті 167 Господарського кодексу України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 ГК України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України «Про кооперацію».

За змістом положень статей 2, 6, 9 цього Закону кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2, 23 Закону України «Про кооперацію»).

Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Наведені висновки відображені в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №509/577/18 від 24.04.2019.

Як вбачається з позовної заяви, предметом спору між сторонами є визнання недійсними кооперативні договори №18-05.08.14 від 05.08.2014, № 31-05.08.14 від 05.08.2014, №53-05.08.14 від 05.08.2014, № 74-05.08.14 від 05.08.14, № 78-05.08.14 від 05.08.14, укладені між ЖБК «Успіх» та ОСОБА_2 , як підставу для реєстрації права власності на квартири АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 ; скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 в Державному реєстр речових прав на нерухоме майно.

Оскільки до моменту отримання квартири в рахунок свого паю ОСОБА_2 була членом ЖБК «Успіх», то згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу, зокрема, є участь у господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Згідно з п. 1.2. статуту ЖБК «Успіх» «житлово-будівельний кооператив «Успіх» створений з метою забезпечення житлом членів Кооперативу і їх сімей шляхом розподілу між ними набутих об`єктів житлового будівництва.». Згідно з п. 3.2 Сатуту ЖБК «Успіх» «основними завданнями, на виконання яких направлена діяльність Кооперативу, є: забезпечення членів Кооперативу житлом та/або іншою, пов`язаною з ним нерухомістю...»

З огляду на викладене, враховуючи, що спір між сторонами виник у зв`язку із господарською діяльністю ЖБК «Успіх», а також враховуючи положення ст. 19 ЦПК України, ст. 20 ГПК України, якими визначено справи, які підлягають розгляду в порядку цивільного та господарського судочинства, зміст правовідносин, суд дійшов висновку, що такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду господарським судом.

З огляду на те, що вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 в Державному реєстр речових прав на нерухоме майно є похідною від вимоги про визнання недійсними кооперативних договорів, провадження в цій частині також підлягає закриттю.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 255, 256, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

Провадження у цивільній справі за позовом за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Успіх», ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Страдч» про визнання договорів недійсними закрити.

Повідомити позивачів, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя В. М. Бораковський