РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року

м. Рівне

Справа № 570/904/19

Провадження № 22-ц/4815/1139/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Гордійчук С. О., Хилевич С. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2020 року у складі судді Гнатущенко Ю. В., ухвалене в м. Рівне, повний текст рішення складено 17 серпня 2020 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що їхня з відповідачкою сім`я розпалась остаточно. Попередню позовну заяву про розірвання шлюбу на прохання відповідачки він залишив без розгляду, однак обіцянки відповідачки виявилися марними, і його рішення про звернення до суду з цим позовом є виваженим та остаточним. Зазначав, що за час від першого звернення до суду і досі відповідачка не вживала заходів до примирення, і з серпня 2017 року перебувала за кордоном, лише час від часу навідуючись в Україну. Категорично заперечує проти примирення та просить розірвати шлюб, зареєстрований 15.07.1996 року Виконавчим комітетом Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 14 та стягнути з відповідачки судові витрати по справі.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2020 року вказаний позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 15.07.1996 року Виконавчим комітетом Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 14, розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн..

Рішення суду першої інстанції вмотивоване конституційно гарантованим принципом добровільності шлюбу чоловіка і жінки та обґрунтовано тим, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а наданий судом строк для примирення подружжя не приніс відновлення шлюбних стосунків та не змінив намірів позивача.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження та встановлення фактичних обставин справи, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що підстави для розірвання шлюбу між нею і позивачем відсутні, оскільки вона не зраджувала свого чоловіка, має бажання і намір зберегти сім`ю. Пояснює, що у 2017 році дійсно періодично їздила за кордон до Польщі на роботу з метою матеріальної підтримки сім`ї та розвитку їхнього спільного фермерського господарства, звідки вона надсилала позивачу кошти, а він, у свою чергу, вкладав їх у фермерське господарство. Додає, що чоловік говорив, що розриває шлюб формально, бо цього хочуть його діти. При цьому наполягає, що відносини між ними були і є нормальними. Звертає увагу на порушення місцевим судом процесуальних норм, які виявилися в тому, що справа була розглянута без її участі, адже в цей час вона перебувала за межами України. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 вказує на принцип вільної згоди чоловіки і жінки на шлюб, і наполягає на тому, що бажає розірвання шлюбу з відповідачкою. Зазначає, що з відповідачкою проживає окремо понад два роки, а відтак шлюб має формальний характер. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без зміни.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони з 15 липня 1996 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 14, що підтверджується Свідоцтвом (повторним) про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області 04.12.2018 року (а.с. 30).

Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані піклуватись про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, вперше звернення ОСОБА_1 з позовом про розірвання шлюбу мало місце в 2018 року, однак позовна заява була залишена без розгляду.

Повторно позивач звернувся з цим позовом в лютому 2019 року, за результатами розгляду якого 15 жовтня 2019 року було ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яка судом була задоволена, а справа призначена до розгляду.

В результаті розгляду справи було ухвалене оскаржуване рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2020 року про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу.

В поданій апеляційній скарзі відповідачкою не наведено жодних доказів того, що за час існування цього позову у суді з`явилися обставини, які унеможливлюють розірвання шлюбу, як і доказів того, що між сторонами існують відносини, притаманні подружжю.

Крім того, як вказує позивач у відзиві на апеляційну скаргу, вони з відповідачкою понад два роки проживають окремо, і ця обставина встановлена судом першої інстанції та не спростована відповідачем.

Відповідно до п. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Беручи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність розірвання шлюбу.

При цьому, апеляційний суд враховує, що зазначеним рішенням не порушуються права сторін, оскільки відповідно до положень ст. 116 СК України після розірвання шлюбу та одержання свідоцтва про розірвання шлюбу або рішення суду, яке набрало законної сили, особа має право на повторний шлюб.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом

на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 серпня 2020 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2019 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Хилевич С. В.