Справа № 750/8226/20
Провадження № 2/750/1869/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2020 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді Карапута Л.В.,
секретаря Пишенко М.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовному провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
17.09.2020 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що відповідач був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 як чоловік дочки колишнього власника. Попередній власник - ОСОБА_3 (від імені якого діє ОСОБА_4 ) продав позивачу відповідно до договору купівлі-продажу від 06.03.2019 3/25 частин квартири, що складається з кімнати 8, площею 15,9 кв.м., проте не знявся з реєстрації.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки.
Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 06.03.2019 ОСОБА_3 , від імені якої діє ОСОБА_4 продала позивачу 3/25 частин квартири № 66, що складається з кімнати 8, площею 15,9 кв.м. АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.03.2019 № 158740104 підтверджується власність позивача на 3/25 частин квартири № 66, що складається з кімнати 8, площею 15,9 кв.м. АДРЕСА_1 (а.с. 8).
За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 24.09.2020 ОСОБА_2 зареєстрований з 17.08.2010 в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.16).
Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 26.08.2020 року № 2982 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).
ОСОБА_2 був зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 як чоловік доньки попереднього власника, проте шлюб між ними було розірвано, що підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.03.2014 року та відповідач не знявся з реєстрації.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статею 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачено право власника житлового будинку, квартири використовувати житло для власного проживання, проживання членів їх сімей, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд є беззаперечним. А обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.
Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).
У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 280, 281, 284, 352, 354 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнати АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Суддя Л.В. Карапута