Справа № 215/5524/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.

при секретарі Головко Д.В.

згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження), без повідомлення учасників процесу, справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що він працював на підприємстві відповідача з 13.07.1988 р. по 06.05.2020 р. помічником, а потім машиністом екскаватору в кар`єрі. Звільнився із підприємства 06.05.2020 р., за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини від 24.09.2020 р., йому були встановлені 3 професійні захворювання за діагнозами: 1) вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, ускладненим енцефалопатією з частими цефалічними пароксизмами, вестибуло-мозочковою недостатністю на фоні дилатації правої внутрішньої яремної вени, гіпоплазії лівої хребцової артерії, гіпертонічною хворобою другого ст.., у поєднанні з вираженою полірадикулопатією попереково-крижовою на фоні спондилоартрозу, спондильозу, стенозу та шийною на фоні лівобічною парамедіанної грижі, медіанної з латералізацією вліво грижою диска, протрузії дисків, аномалією розвитку, двобічним плечолопатковим періартрозом, остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів, стійкий больовий синдром; 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого ступеня; 3) нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Висновком МСЕК від 24.09.2020 р. йому було встановлено 65% втрати професійної працездатності, із яких: - 50% по вібраційній хворобі; - 10% по ХОЗЛ; - 5% по туговухості, та третю групу інвалідності. Все це завдає йому моральних страждань. Просить стягнути з відповідача на свою користь 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача надав відзив на позов, в якому зазначив, що позивач працював на підприємстві відповідача помічником машиніста та машиністом екскаватору в Першотравневому кар`єрі у період з 13.07.1988 р. по 06.05.2020 р.. Стаж роботи позивача в шкідливих умовах праці складає 31 рік 09 місяців, у тому числі 26 років 10 місяців за професією машиніста екскаватора в кар`єрі. Тривалість роботи в шкідливих умовах праці залежала виключно від самого позивача і не залежала від роботодавця. За роботу в шкідливих умовах праці відповідач надає працівникам встановлені чинним законодавством і колективним договором пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, встановлено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1. Позивач, будучи ознайомленим з умовами праці на своєму робочому місці та цілком усвідомлюючи, що тривала робота в таких умовах праці може призвести до ушкодження його здоровя, свідомо продовжувала тривалий час працювати в таких умовах праці. Вказане свідчить про те, що існує причинно-наслідковий зв`язок між професійним захворюванням і діями самого позивача, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці. Позивачем не доведено характер і обсяг своїх моральних, фізичних чи душевних страждань. Просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у період з 13.07.1988 р. по 06.05.2020 р. помічником машиніста та машиністом екскаватора в Першотравневому кар`єрі ПрАТ «Північний ГЗК». Звільнився з підприємства 06.05.2020 р., за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію (а.с. 12-13). Працюючи у відповідача протягом тривалого часу, а саме 31 рік 9 місяців, в умовах впливу шкідливих факторів, позивач отримав професійні захворювання та висновком МСЕК від 24.09.2020 р. йому було встановлено 65% втрати професійної працездатності, із яких: - 50% по вібраційній хворобі; - 10% по ХОЗЛ; - 5% по туговухості, та третю групу інвалідності (а.с. 11).

Із п. 14 дослідженого Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 15.07.2020 р. слідує, що позивачу встановлено діагнози:

1) вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, ускладненим енцефалопатією з частими цефалічними пароксизмами, вестибуло-мозочковою недостатністю на фоні дилатації правої внутрішньої яремної вени, гіпоплазії лівої хребцової артерії, гіпертонічною хворобою другого ст.., у поєднанні з вираженою полірадикулопатією попереково-крижовою на фоні спондилоартрозу, спондильозу, стенозу та шийною на фоні лівобічною парамедіанної грижі, медіанної з латералізацією вліво грижою диска, протрузії дисків, аномалією розвитку, двобічним плечолопатковим періартрозом, остеоартрозом у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів, стійкий больовий синдром; 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. ЛН першого ступеня; 3) нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху) (а.с. 6-10).

Як вбачається з п. 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 15.07.2020 р., причиною виникнення професійних захворювань позивача є: - перевищення еквівалентного рівня віброприскорення на 2 дБ; - перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії з вмістом кремнію діоксину кристалічного (SiO2) від 10% до 70% в 2, 4 рази; - перевищення еквівалентного рівня шуму на 1 дБА.

Із п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання слідує, що працюючи машиністом екскаватора на відвалах з 01.07.1993 р. по 06.05.2020 р. ОСОБА_1 виконував керування екскаватором під час виконання навантажувально-розвантажувальнихробіт. Забезпечував технічно правильну розробку забою та ефективне використання екскаватора.

Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди та технологічного устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів виробничої загальної вібрації, пилу з вмістом діоксину кремнію від 10% до 70% та шуму.

Раніше з 13.07.1988 по 01.07.1993 р., ОСОБА_1 працюючи помічником машиніста екскаватора Першотравневого кар`єру ПРАТ «Північний ГЗК», з тих же причин підпадав під вплив пилу, вібрації та шуму, параметри яких перевищували допустимі.

У п. 20 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання вказано, що враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 31 року 9 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівників підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламентні нормативи, встановити неможливо.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Суд вважає, що зазначеного обов`язку відповідач не виконав.

Згідно ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України, передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування хронічного професійного захворювання, складеного 15.07.2020 р., причиною виникнення професійних захворювань позивача є те, що в процесі роботи позивач підпадав під вплив підвищених параметрів важкості праці, пилу фіброгенної дії з вмістом кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% та шуму.

Посилання представника відповідача на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці, та що саме його дії стали причиною професійного захворювання, безпідставні та суперечать викладеному.

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку.

Отже, враховуючи те, що позивачу первинно встановлено 65 % втрати працездатності, третя група інвалідності, а також характер захворювань, пов`язаних із спричиненням профзахворюваннями фізичних і моральних страждань позивачу, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на відшкодування з боку відповідача моральної шкоди, так як факт заподіяння позивачеві моральної шкоди наявний. Вінзмушений змінити звичний спосіб життя постійно лікуватися. Всі ці обставини дуже ускладнюють його життя, створюючи почуття пригніченості, психологічного дискомфорту, що призводить до моральних страждань та переживань, значним чином змінили порядок його життя, порушили його нормальні життєві зв`язки, для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для організації свого життя.

Разом з тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди, що позивач просить стягнути, необґрунтовано завищений. Тому вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд враховуючи роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», характер та глибину його фізичних, душевних страждань від одержаного профзахворювання, тривалість лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних змін її життєвих зв`язків, що потребує від неї додаткових зусиль для організації свого життя, вважає, що для відшкодування моральної шкоди на користь позивача, виходячи з міркувань розумності,виваженості та справедливості потрібно стягнути з відповідача 150000 грн. за встановлені 65 % втрати професійної працездатності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь держави за розгляд цивільної справи підлягають відшкодуванню з відповідача судові витрати 840,80 грн. судового збору станом на дату подачі позову, від сплати якого було звільнено позивача.

На підставі викладеного, ст. ст. 153, 173, 237 -1, КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» (яке розташоване за адресою: м. Кривий Ріг, 50079, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) 150000 (сто двадцять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів і платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний ГЗК» на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп..

Рішенняможе бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 28.12.2020 р..

Суддя: