КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 371/55/20 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Поліщук А.С.

27 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

секретаря судового засідання: Сидоренко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 05 травня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Миронівської міської ради Миронівського району Київської області, третя особа: Миронівська районна державна нотаріальна контора Київської області про визначення додаткового строку прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Миронівської міської ради Миронівського району Київської області та просила визначити позивачу додатковий одномісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті батька ОСОБА_2 .

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 05 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що у зазначені строки не звернулася до нотаріуса з метою оформлення права власності на відкриту спадщину, оскільки вважала фактично, що прийняла її, адже мала на руках оригінали документів. Зазначає, що причиною пропуску строку було постійне перебування позивача за межами місця відкриття спадщини - працювала на підприємстві та мала відрядження по Україні. Звертає увагу на те, що відповідач та третя особа не заперечували проти задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просив останню задовольнити.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9878/2020
В.о. державного нотаріуса Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області подала заяву, в якій просила розглядати справу без присутності представника третьої особи.

Київським апеляційним судом здійснювалося оголошення про виклик до суду міської ради Миронівського району Київської області на офіційному веб-порталі судової влади України.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших учасників цивільного процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України, пропущений ОСОБА_1 без поважних причин, а тому позов не підлягає задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 07 жовтня 2016 року Виконавчим комітетом Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 34 (а. с. 6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за законом на нерухоме майно, яке йому належало.

ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 59), та свідоцтва про шлюб (а. с. 7) являється дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а тому у відповідності до ст. 1261 Цивільного кодексу України є спадкоємцем за законом першої черги.

Як вбачається із листа державного нотаріуса Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 20 вересня 2018 року №1004/02-14 (а. с. 11), позивач звернулася до нотаріуса лише із наміром подати заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , проте таку заяву так і не подала.

Позивач зазначала, що при житті її батько заповіту не склав.

У шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріуса з метою оформлення права власності на відкриту спадщину через те, що після смерті батька вважала, що фактично прийняла спадщину, адже мала на руках оригінали документів.

Після звернення до керівника фермерського господарства «БАШІ», в оренді якого перебуває земельна ділянка, з питанням переукладення договору оренди на своє ім`я їй було відмовлено та повідомлено, що вона не являється власником земельної ділянки, а тому відсутні підстави для укладення з нею договору оренди та порадили звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини не є «автоматичним», а можливе лише за наявності поважних причин, пов`язаних з суттєвими об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, необхідність звернення до нотаріуса та ін., то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 батько ОСОБА_1 , після смерті якого відкрилась спадщина за законом на нерухоме майно, яке йому належало.

Позивач, зазначила, що у шестимісячний строк не звернулася до нотаріуса з метою оформлення права власності на відкриту спадщину через те, що після смерті батька вважала, що фактично прийняла спадщину адже мала на руках оригінали документів.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 отримувала орендну плату від Фермерського господарства «БАШІ», в оренді якого перебуває земельна ділянка.

Також встановлено, що брат позивача написав нотаріальну відмову від своєї частки у спадщині на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_1 належним чином обґрунтувала наявність правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов невірних висновків з неповним з`ясуванням обставин справи та порушенням норм матеріального права.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 05 травня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Миронівської міської ради Миронівського району Київської області, третя особа: Миронівська районна державна нотаріальна контора Київської області про визначення додаткового строку прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті батька ОСОБА_2 , тривалістю один місяць, починаючи із дати ухвалення даного судового рішення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 29 жовтня 2020 року.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова