Справа № 700/706/20
Провадження № 2/700/377/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт. Лисянка цивільну справу №700/706/20 (провадження №2/700/377/20) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування своїх вимог пояснила, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 27.02.2020 року згідно рішення Лисянського районного суду Черкаської області №700/81/20 від 27.02.2020 року. Від цього шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дочка проживає з позивачем і перебуває повністю на її утриманні. З відповідачем вони не проживають спільно. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не приймає участі у вихованні дитини. Позивач не має можливості самостійно забезпечити дитину всім необхідним для її розвитку, а тому вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій в сумі 2000 грн, з проведенням щорічної індексації відповідно до закону, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання позивач не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач у судове засідання не з`явився звернувся до суду із заявою, у якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 27.02.2020 року згідно рішення Лисянського районного суду Черкаської області №700/81/20 від 27.02.2020 року. Від цього шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 16.09.2015 року).

Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не надає дитині матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Так, статтею 51 Конституції України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачено i в ст. 180 Сімейного кодексу України.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначено ст. 182 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Суд бере до уваги положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів та стягує судовий збір з відповідача, керуючись при цьому вимогами ч. 6 ст. 141 ЦК України, в якій зазначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, із відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок у дохід держави.

Керуючись ст.ст. 180-184, 191 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій у сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, з проведенням щорічної індексації відповідно до закону, щомісяця, від дня пред`явлення позову - 15.09.2020 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_2 , на користь держави, судовий збір у розмірі 840 (вісімсот) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яценко