П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року місто Київ

справа № 359/4329/16-ц провадження №22-ц/824/1956/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2016 року, постановлену в складі судді Борець Є.О.,

у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві Микитин Оксани Степанівни щодо накладення арешту на все майно боржника та цінні папери, а також оголошенні заборони на відчуження майна,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» (ТОВ «КУА та АНГІФ «ФК «Партнер-Капітал») звернулося зі скаргою на дії головного державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві Микитин О.С., що полягають у накладенні арешту на все майно боржника та цінні папери, а в оголошенні заборони на відчуження його майна.

Скарга мотивована тим, що у ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві перебуває виконавче провадження № 44024400 з виконання виконавчого листа № 359/4768/13-ц, виданого 22 січня 2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1177000 грн. та витрат на оплату судового збору у розмірі 3555,70 грн.

12 березня 2016 року головний державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві Микитин О.С. винесла постанову про накладення арешту на все майно боржника у межах сум стягнення у загальному розмірі 1180555,70 грн.: 2860349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя» вартістю 715087,30 грн., 55660 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовнішторгхліб» вартістю 5250100 грн., 2 цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд» вартістю 118920 грн. та інвестиційні сертифікати, що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи», та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції», про заборону ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» здійснювати відчуження його майна у межах сум стягнення.

Однак цінні папери не належать боржнику. Арешт на його майно накладався раніше, неодноразово оголошувалась заборона на його відчуження. Головний державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві Микитин О.С. керувалась документами, отриманими щонайменш за 7 місяців до накладення арешту, які не підтверджують право на цінні папери. Ці обставини свідчать про те, що постанова була винесена з численними порушеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на зазначені обставини, ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» просило: визнати неправомірними дії головного державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві Микитин О.С., що полягають в накладенні арешту на все майно боржника та цінні папери, та в оголошенні заборони на відчуження його майна; скасувати винесену державним виконавцем постанову про вжиття цих заходів.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 8 листопада 2016 року, скаргу ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» задоволено частково.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві Микитин О.С., що полягають у накладенні арешту на 2860349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя», 55660 цільових іменних облігацій ТОВ «ХК «Київінвестбуд» 262505 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовнішторгхліб», 2 цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд» та інвестиційні сертифікати, що знаходяться на рахунках пайових венчурних інвестиційних фондів не диверсифікованого виду закритого типу «Інвестбудпартнер», «Інвестиційні ініціативи» та «Відкриті інвестиції».

Постанову, винесену 12 березня 2016 року головним державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві Микитин О.С. у ході виконавчого провадження № 44024400, скасовано у частині накладення арешту на 2860349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя», 55660 цільових іменних облігацій ТОВ «ХК «Київінвестбуд» 262505 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовнішторгхліб», 2 цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд» та інвестиційні сертифікати, що знаходяться на рахунках пайових венчурних інвестиційних фондів не диверсифікованого виду закритого типу «Інвестбудпартнер», «Інвестиційні ініціативи» та «Відкриті інвестиції».

У задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу в частині задоволення скарги та постановити нову ухвалу, якою відмовити ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» задоволенні скарги на дії державного виконавця в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, посилаєься на те, що представником боржника не було надано будь-яких належних письмових доказів в розмінні ЦПК України, які вказували на те, що майно, на котре було накладено арешт, йому не належить. При постановленні ухвал Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року та від 23 листопада 2015 року суди не досліджували докази, які є предметом дослідження у цій справі, зокрема судом не враховувалася розшифровка статей балансу від 12 червня 2015 року, станом на 31 березня 2015 року, яка підтверджує факт обліку інвестиційних сертифікатів, котрі стали об`єктом арешту, на рахунках боржника. З розшифровки статей балансу від 12 червня 2015 року, станом на 31 березня 2015 року, наданої скаржником, вбачається, що інвестиційні сертифікати, які обліковуються за рахунком 14 в балансі установи та на котрі накладено арешт, перебувають у дострокових фінансових інвестиція боржника , а саме інвестиційні сертифікати: ПВІФ «Інвестбудпартнер НВЗТ», ПВІФ «Інвестиційні ініціативи НВЗТ», ПВІФ «Відкриті інвестиції НВЗТ», та належать такій установі. Крім того, апелянт посилався на те, що скаржником не доведено, що його права порушені, а суд на ці обставини уваги не звернув.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 8 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 листопада 2016 року скасовано. Передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судове засідання представник ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фонів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал», головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві Микитин О.С. не з`явилися двічі. Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві Микитин О.С. повідомлена про день та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с.76 т.2), причини своєї неявки не повідомила. ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фонів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» повідомлялося про день та час судових засідань за адресою, зазначеною його представником у скарзі, судові повідомлення повернулися до суду з відміткою поштового відділення про вибуття особи за цією адресою, товариство іншої адреси суду не повідомило. Крім того, з метою дотримання вимог процесуального закону щодо повідомлення осіб про день та час розгляду справи інформація для товариства була розміщена на сайті Київського апеляційного суду. Враховуючи зазначені обставини, та зважаючи на те, судом були вчинені всі можливі дії з метою повідомлення особи про день та час розгляду справи, але заявник в судове засідання так і не з`явився, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у його відсутність.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного..

Судом установлено, що у ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві перебуває виконавче провадження № 44024400 з виконання виконавчого листа № 359/4768/13-ц, виданого 22 січня 2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 117000 грн. Та витрат на оплату судового збору у розмірі 3555,70 грн.

12 березня 2016 року головний державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві Микитин О.С. винесла постанову про накладення арешту на все майно боржника у межах сум стягнення у загальному розмірі 1180555,79 грн.: у тому числі, на 2860349 простих іменни акцій ПАТ «Землетрансугіддя» вартістю 715087,30 грн., 55660 цільових іменних облігацій ТОВ «ХК «Київінвестбуд» вартістю 3339600 грн., 262505 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовншторгхліб» вартістю 5250100 грн., 2 цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд» вартістю 118920 грн. та інвестиційні сертифікати, що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції; про заборону ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» здійснювати відчуження його майна у межах сум стягнення.

Згідно копій ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року та від 23 листопада 2015 року 2860349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя», 55660 цільових іменних облігацій ТОВ «ХК «Київінвестбуд», 262505 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовнішторгхліб» та 2 цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Киівінвестбуд» не належать ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «партнер-Капітал».

Крім того, судом установлено, що ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» є лише емітентом, а не власником інвестиційних сертифікатів, що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції». Власниками цих цінних паперів є учасники перелічених пайових венчурних інвестиційних фондів. Боржник лише здійснює управління цими фондами.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення скарги, суд першої інстанції виходив із того, що головний державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві Микитин О.С. безпідставно наклала арешт на 2860349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя», 55660 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовнішторгхліб», 2 цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд», оскільки ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» не є власником вказаних цінних паперів і ці обставини встановлені ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року та від 23 листопада 2015 року. Крім того, ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» є лише емітентом, а не власником інвестиційних сертифікатів, що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції», «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції». Власниками цих цінних паперів є учасники перелічених пайових венчурних інвестиційних фондів, а боржник лише здійснює управління цими фондами.

Відмовляючи у задоволенні решти вимог скарги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки державний виконавець наклала арешт на майно ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» та оголосила заборону на його відчуження лише у межах суми стягнення в загальному розмірі 1180555,70 грн., що не суперечить ч.6 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», то підстави для визнання протиправними дій державного виконавця, що полягають у накладенні арешту на все майно боржника та оголошенні заборони на його відчуження у межах сум стягнення, відсутні. Крім того, касування арешту на все майно ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» та скасування заборони на його відчуження призведе до невиправданої затримки виконання рішення суду на шкоду ОСОБА_1 , що свідчитиме про порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2016 року оскаржується Сіренко І.В. лише в частині задоволених вимог ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал».

З висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення скарги ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Предметом розгляду у цій справі є правомірність рішення головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві Микитин О.С. про накладення арешту на цінні папери боржника.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення зі скаргою), аналогічні положення містяться у статті 447 ЦПК України ( у редакції 2017 року) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 387 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення зі скаргою), аналогічні положення містяться у ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення ( поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже, скарга учасника виконавчого провадження, в даному випадку боржника, може бути задоволена за наявності та доведеності двох підстав: неправомірності дії державного виконавця і порушення прав особи, яка такі рішення оскаржує.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції , що діяла на момент вчинення виконавчої дії) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на майно боржника, на кошти та інші цінності боржника, на рахунки в цінних паперах.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчої дії) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешту, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунках в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення.

Згідно із ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчої дії) у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Відповідно до ч.9 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчої дії) під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього державний виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку. Під час прийняття державним виконавцем постанови про арешт майна боржника арешт поширюється на усі поточні рахунки боржника, у тому числі ті, що будуть відкриті боржником після винесення державним виконавцем постанови про арешт майна.

Установлено, що 12 березня 2016 року у виконавчому провадженні ВП № 44024400 головним державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві Микитин О.С. винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника у межах сум стягнення у загальному розмірі 1180555,79 грн.: у тому числі, на 2860349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя» вартістю 715087,30 грн., 55660 цільових іменних облігацій ТОВ «ХК «Київінвестбуд» вартістю 3339600 грн., 262505 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовншторгхліб» вартістю 5250100 грн., 2 цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд» вартістю 118920 грн. та інвестиційні сертифікати, що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції». Підставами для винесення такої постанови стала та обставина, що боржником у встановлений строк рішення суду не винесено, а також інформація, отримана державним виконавцем інформація депозитарної установи ПАТ «КБ «Хрещатик», з щоквартальних адміністративних даних, про те, що ТОВ «КУА АНПФ Партнер-Капітал» володіло: 2860349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя» вартістю 715087,30 грн., 55660 цільових іменних облігацій ТОВ «ХК «Київінвестбуд» вартістю 3339600 грн., 262505 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовншторгхліб» вартістю 5250100 грн., 2 цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд» вартістю 118920 грн.

Крім того, накладаючи арешт на інвестиційні сертифікати, державний виконавець посилався на повідомлення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 18 серпня 2015 року та повідомлення ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» про розшифровку статей балансу, а саме: основних засобів станом на 1 квітня 2015 року, відповідно до яких інвестиційні сертифікати належать ТОВ «КУА та АНПФ ФК «Партнер-Капітал».

От;же, виявивши майно, що належить боржнику, за відсутності іншої інформації, в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом, головний державний виконавець прийняв відповідне рішення про накладення арешту на іменні акції та інвестиційні сертифікати.

Щодо доводів скарги щодо неналежності майна, на яке накладено арешт, боржнику, то слід зазначити наступне.

Наявні в матеріалах справи документи, зокрема виписка про стан рахунку в цінних паперах, розшифровка статей балансу товариства, дає підстави стверджувати, що інвестиційні сертифікати, які знаходяться на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах ПВІФ «Інвестбудпартнер», ПВІФ «Інвестиційні ініціативи», ПВІФ «Відкриті інвестиції», належать боржнику ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал», на які державним виконавцем правомірно накладено арешт.

Скаржником не було надано будь-яких належних письмових доказів, в розумінні ЦПК України та у відповідності до Закону України «Про депозитарну систему України» ( ст..8 цього Закону), які вказували на те, що інвестиційні сертифікати, які знаходяться на рахунках ПВІФ «Інвестбудпартнер», ПВІФ «Інвестиційні ініціативи», ПВІФ «Відкриті інвестиції», не належать ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал». При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції про те, що копії квитанцій, фінансових звітів, балансів, свідоцтв, листів ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» є неналежними та недопустимими доказами.

Отже, зважаючи на те, що обов`язок доведення обставин лежить на стороні, яка посилається на ці обставини в обґрунтування своїх вимог, а ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» не надало належних та допустимих доказів на спростування належності йому інвестиційних сертифікатів, - відсутні підстави вважати, що державним виконавцем накладено арешт на майно, що не належить боржнику.

Що стосується доводів скарги щодо неправомірності накладення арешту на прості іменні акції ПАТ «Землетрансугіддя», цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд», цільові іменні облігації «Волиньзовншторгхліб», цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд», які не належать боржнику, то в цій частині вимоги скарги задоволенню не підлягають, оскільки боржник, не будучи власником майна, не довів порушення його прав рішенням державного виконавця про накладення арешту на це майно.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не встановив обставин, які підлягають встановленню, і дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2016 в частині задоволення скарги ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» - скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги в цій частині.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 6 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М.Стрижеус