Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Ахтієвій Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу присадибних земельних ділянок та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу присадибних земельних ділянок та визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач посилається на те, що 10 лютого 2020 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу:

-присадибної земельної ділянки площею 1,3235 га, кадастровий номер :02:001:0044, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1 ;

-присадибної земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0043, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Даний факт підтверджується розпискою останньої про передачу їй 56 000 грн.

Відповідач пообіцяла за першою вимогою посвідчити договір нотаріально. Позивач декілька разів звертався до неї з проханням посвідчити договір купівлі-продажу присадибних земельних ділянок у нотаріуса. Вона обіцяла виконати своє зобов`язання, але потім почала ухилятися. За захистом своїх прав позивач вимушений звертатись до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву, в якій вона прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, визнала позовні вимоги.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У відповідності зі статті 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Земельна ділянка площею 1,3235 га, кадастровий номер :02:001:0044, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 липня 2020 року, посвідченого державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б.,зареєстрованого в реєстрі за № 387 (а. с. 9-10).

Земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0043, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована на території АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 липня 2020 року, посвідченого державним нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 386 (а. с. 11-12).

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На а. с. 8 є розписка ОСОБА_2 про отримання нею плати за присадибні земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 згідно якої позивач придбав у неї нерухоме майно, що належало останній на праві власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Виходячи з матеріалів справи, обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і відповідач, як сторони правочину (розписок), домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Судом встановлено обставини неможливості здійснення позивачем нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, вказані обставини свідчать про неможливість нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що факт укладення правочину позивачем та відповідачем не оспорюється, у зв`язку із чим вважається таким, що вчинено правомірно, тому є законні підстави для визнання дійсним договору та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу присадибних земельних ділянок, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 10 лютого 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на:

-земельну ділянку площею 1,3235 га, кадастровий номер :02:001:0044, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану в АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0043, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук