ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 лютого 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/4582/19

Головуючий у першій інстанції - Яременко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/296/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем - Шкарупою Ю.В.,

скаржник - ОСОБА_1 ,

суб`єкти оскарження - головний державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлана Миколаївна, Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві,

стягувач - АТ «Альфа-Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 листопада 2019 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного тексту - 22.11.2019) у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем відділу ДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві ГТУЮ у м. Києві Москаленко О.М. В обґрунтування скарги посилалась на те, що у зв`язку з блокуванням банківської картки ОСОБА_1 звернулась до банку обслуговування, де їй повідомили про накладення на її банківський рахунок арешту згідно постанови про арешт коштів від 25.02.2019 виданої Солом`янським РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві.

21.06.2019 ОСОБА_1 ознайомилась із матеріалами виконавчого провадження № 46204671, з яких дізналася, що 26.03.2012 на підставі рішення суду було видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу в розмірі 352332,79 грн. 17.12.2014 банк звернувся до ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження, 26.01.2015 головним державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46204671.

У скарзі заявник посилається на те, що у своїй заяві про відкриття виконавчого провадження банк просить прийняти виконавчий лист до виконання та відкрити виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1 , проте, як вбачається з виконавчого листа, то він виданий відносно боржника ОСОБА_2 , тобто за виконавчим листом боржником є ОСОБА_2 , разом з тим у постанові про відкриття виконавчого провадження боржником вказано ОСОБА_1 .

За доводами скарги, державний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження, оскільки заявником було пропущено строк на пред`явлення виконавчого листа. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 04.01.2013, з заявою про відкриття виконавчого провадження стягувач (банк) звернувся 17.12.2017. Матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про переривання чи поновлення строку.

В обґрунтування строку на подання даної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що про існування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження № 46204671 від 26.01.2015 вона дізналася лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, тобто 21.06.2019, раніше про вказану постанову їй відомо не було.

В поданій до суду 01.07.2019 скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк для подання скарги на постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2015 ВП № 46204671. Визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 46204671 від 26.01.2015 винесену головним державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у місті Києві Москаленко О.П.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.11.2019 скаргу ОСОБА_1 задоволено. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві ГТУЮ у м. Києві Москаленко О.М. 26.01.2015 ВП 46204671.

Визнано неправомірною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження № 46204671 від 26.01.2015, винесену головним державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві ГТУЮ у місті Києві Москаленко О.М.

В обґрунтування постановленої ухвали суд послався на те, що пропущений строк звернення до суду зі скаргою підлягає поновленню, оскільки скаржник ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження ВП № .06.2019, до суду скаргу на постанову подала 01.07.2019, в межах строку визначеного ст. 449 ЦПК України, та судом визнано неправомірною та скасовано оскаржувану постанову з підстав порушення державним виконавцем вимог ст.ст. 24, 25, 26 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки заявником пропущений строк на пред`явлення для примусового виконання виконавчого документа №6-5222/11 від 26.03.2012.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду головний державний виконавець Солом`янського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Цапенко С.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.11.2019, та постановити нову, якою скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

За доводами апеляційної скарги судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що строк на оскарження до суду постанови державного виконавця ОСОБА_1 пропущено, та він не підлягає поновленню, оскільки 09.08.2017 представником боржника - ОСОБА_1 ОСОБА_3 було здійснено ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 46204671, про що свідчить відмітка, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження, а отже ОСОБА_1 була обізнана про існування виконавчого провадження починаючи з 09.08.2017, таким чином пропустила строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження без поважних причин.

Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що на момент пред`явлення до відділу виконавчого документу він відповідав вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» та був поданий в строк встановлений ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження». Так, посилається, що 23.01.2015 виконавчий лист № 6-5222/11 надійшов до відділу, при перевірці було виявлено відмітку державного виконавця ВДВС Жовтоводського ВДВС Дніпропетровського МУЮ про повернення виконавчого листа, що свідчить про переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. 26.01.2015 керуючись ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, та необґрунтованість, недоведеність апеляційної скарги.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 26.03.2012 Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист № 6-5222/11 на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий союз», яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490052719 у загальному розмірі 352332,79 грн (а.с.10-11, 84).

З вказаного виконавчого листа вбачається, що боржником у вказаному виконавчому листі зазначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання вказано 04.01.2013 (а.с. 0-11).

23.01.2015 ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2014 на підставі виконавчого листа № 6-5222/11, виданого 26.03.2012 Новозаводським районним судом м. Чернігова (а.с. 12, 86).

26.01.2015 Головним державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у місті Києві Москаленко О.П. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №46204671 на підставі виконавчого листа № 6-5222/11, виданого 26.03.2012 Новозаводським районним судом м. Чернігова. У вказаній постанові боржником значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9, 87).

25.02.2019 головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Цапенко С.М. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках банків та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с. 19).

Матеріали справи містять копію заяви ОСОБА_1 до Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 21.06.2019, в якій вона просила надати можливість ознайомитись із матеріалами ВП № 46204671 (а.с. 15).

З копії розписки вбачається, що ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами 21.06.2019 (а.с. 16).

Задовольняючи подану до суду скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції прийшов до висновку, що пропущений строк звернення до суду зі скаргою підлягає поновленню, оскільки скаржник ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження ВП № .06.2019, до суду скаргу на постанову подала 01.07.2019, тобто в межах строку визначеного ст. 449 ЦПК України, та судом визнано неправомірною та скасовано оскаржувану постанову з підстав порушення державним виконавцем вимог ст.ст. 24, 25, 26 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки заявником пропущений строк на пред`явлення для примусового виконання виконавчого документа №6-5222/11 від 26.03.2012.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у виконавчому листі № 6-5222/11 від 28.12.2011 у відмітках державного виконавця про виконання рішення (вироку) або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення вказано: 24.06.2014 ст. 26 п. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Твердження заявника в апеляційній скарзі про переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, в обґрунтування якого посилається на вказану вище відмітку у виконавчому листі, є помилковим.

Так, відповідно до п. 4 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» (станом на 2014 рік, коли було зроблено відмітку держаного виконавця), державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Таким чином, 24.06.2014 державний виконавець ВДВС Жовтоводського ВДВС Дніпропетровського МУЮ не повернув стягувачу виконавчий лист, а відмовив у відкритті виконавчого провадження, оскільки останній був пред`явлений не за місцем/не за підвідомчістю виконання рішення.

Статтею 23 ЗУ «Про виконавче провадження» (станом на час виникнення правовідносин) визначено випадки переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Підстава переривання строку - відмова у відкритті виконавчого провадження через пред`явлення не за місцем/не за підвідомчістю виконання рішення, у вказаній вище статті відсутня.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що враховуючи строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, який зазначено у виконавчому листі до 04.01.2013; відмову у відкритті виконавчого провадження, а не повернення, як вважав державний виконавець, що не є перериванням строку; та пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем лише 17.12.2014, тобто з пропуском строку встановленого законом та виконавчим листом, постанова про відкриття виконавчого провадження № 46204671 від 26.01.2015, винесена головним державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві ГТУЮ у місті Києві Москаленко О.М. є неправомірною та підлягає скасуванню.

Крім того, у заяві про відкриття провадження у справі банк просив прийняти виконавчий лист до виконання та відкрити виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1 , проте, як вбачається з виконавчого листа, то він виданий відносно боржника ОСОБА_2 , тобто за виконавчим листом боржником є ОСОБА_2 , разом з тим у постанові про відкриття виконавчого провадження боржником вказано ОСОБА_1 (а.с. 10-11), таким чином слід дійти висновку про вчинення дій щодо відкриття виконавчого провадження за заявою за виконавчим листом, який не відповідав вимогам щодо зазначення боржника.

З врахуванням наведеного є правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення скарги та скасування оскаржуваної постанови, з врахуванням Постанови Верховного Суду від 15.03.2018, № 638/1841/14-ц|61-5676св1, згідно якої виходячи з мети забезпечення ефективності судового захисту, оскаржувана постанова державного виконавця визнається незаконною і підлягає скасуванню.

Не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку для звернення до суду зі скаргою, оскільки 09.08.2017 представником боржника - ОСОБА_1 ОСОБА_3 було здійснено ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 46204671, про що свідчить відмітка, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження, а отже ОСОБА_4 була обізнана про існування виконавчого провадження починаючи з 09.08.2017, таким чином пропустила строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження без поважних причин.

Так, в матеріалах справи міститься копія довіреності згідно якої ТОВ «Хімфармінвест», в особі генерального директора ОСОБА_1 призначає і уповноважує ОСОБА_3 бути законним представником довірителя і надає представнику права та повноваження здійснювати від імені та в інтересах довірителя всі і/або будь-які із перелічених в довіреності дій (а.с. 81).

З копії розписки, оригінал якої міститься в матеріалах виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_3 ознайомлений з матеріалами 09.08.2017 (а.с. 16, 82).

Виходячи з викладеного вище, вбачається, що довіреність видана на представництво інтересів ТОВ «Хімфармінвест», та представник ОСОБА_3 діяв в межах повноважень та інтересів довірителя ТОВ «Хімфармінвест», а не в інтересах фізичної особи ОСОБА_1 і не на вчинення конкретних дій з ознайомленням виконавчого провадження.

Отже, ознайомившись особисто з матеріалами виконавчого провадження 21.06.2019 ОСОБА_1 (а.с. 16, 82) не пропустила строк звернення до суду зі скаргою, звернувшись 01.07.2019 (а.с. 1), та такий строк поновлено місцевим судом правомірно.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повне судове рішення складено 10.02.2020.

Головуючий: Судді: