13.10.2020 Справа № 756/5761/20
Унікальний № 756/5761/20
Провадження № 2/756/4145/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Макарової С.П.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , про стягнення грошових коштів в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі - ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» ) звернулась до суду із зазначеним вище позовом в якому просив суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування 5017,76 грн. та витрати зі сплати судового збору 2102 грн.

В мотивування заявлених позовних вимог зазначив, що 26 жовтня 2016 року між сторонами укладено договір обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ9723677, яким забезпечено автомобіль «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За участю забезпеченого транспортного засобу 31 серпня 2017 року по вул.Лугова,12 в м.Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено дорожню опору (огорожу), що належить КП ШЕУ Оболонського району м.Києва.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі страхового акту та розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 5017,76 грн.

Посилаючись на те, що відповідач в порушення п.5 ст.21 Закону України «Про страхування» та п.33.1.4 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду, не виконав свої зобов`язання за укладеним договором, тому просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму виплаченого страхового відшкодування та судові витрати.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ від 18 травня 2020 року визначено головуючим у справі суддю Яценко Н.О.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2020 року відкрито спрощене провадження у справі.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідач ОСОБА_1 23 вересня 2020 року надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити ПрАТ«СК«ПЗУ Україна» в задоволенні позовних вимог. Оскільки з наданих суду доказів видно, що виплата страхового відшкодування відбулась за шкоду завдану в результаті ДТП на перетині вул. Куренівська та Єрмака в м.Києві, до якої він не має жодного відношення, оскільки його дтп трапилась по вул.Лугова,12 в м.Києві та жодної шкоди відбійнику спричинено не було.

Представник позивача ПрАТ«СК«ПЗУ Україна» правом на безпосередню участь в судовому засіданні не скористався. 30 вересня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника ПрАТ«СК«ПЗУ Україна».

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти заявленого позову з підстав та мотивів викладених у поданому відзиві.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданого ПрАТ«СК«ПЗУ Україна» позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 , як страхувальником та ПрАТ«СК«ПЗУ Україна», як страховиком укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № 9723677 від 27.10.2016 (а.с.45).

Як видно із заяви про настання страхового випадку №46058 від 01 вересня 2017 року та пояснень до заяви, ДТП трапилось 31 серпня 2017 року по вул. Лугова на перехресті вул.Дехтяренко водій автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 наїхав на колесо відбійну смугу по вул.Лугова, пошкоджено одну секцію (а.с.50-51).

Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 756/12417/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу. З тексту постанови вбачається, що 31 серпня 2017 року о 15.00 год. по вул.. Лугова, 12 у м.Києві ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, здійснив наїзд на перешкоду (дорожню огорожу), в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. (а.с.57).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно Звіту № 709 про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок ДТП в м.Києві на перетину вул. Куренівська - та вул.Єрмака, згідно акту огляду місця події вартість збитку нанесеного через пошкодження майна складає 6021,31 грн. з урахуванням ПДВ та 5017,76 грн. без ПДВ. Як видно з акту огляду, проведеного 04 вересня 2017 року проведено огляд дорожньої споруди, яку пошкоджено в результаті ДТП, що мало місце 27 серпня 2017 року (а.с.58-71,72-73,74-81).

Згідно страхового акту від 23 листопада 2017 року, розрахунку страхового відшкодування та платіжного доручення №10605 від 27 листопада 2017 року підтверджено факт перерахунку страхового відшкодування в сумі 5017,76 грн. (а.с.83-85).

Звертаючись до суду з позовними вимогами ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» просив суд стягнути в порядку регресу сплачене страхове відшкодування.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Так, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 Закону).

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розширено перелік обов`язків учасників ДТП, у зв`язку з чим обов`язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП передбачений у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Однак зазначені зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов`язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Підпункт 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону визначає обов`язок водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди.

Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Встановлений підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону обов`язок водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, надати страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду передбачений законодавством із метою надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Однак, зазначена норма вказує на право страховика щодо подання регресної вимоги, а не на необхідність безумовного стягнення сум у порядку регресу.

Сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання належать до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16 (№ 361/5199/15-ц), яку згідно положення ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Зі заявою про настання страхового випадку Шляхово- експлуатаційне управління по ремонту та утриманню шляхів та споруд на них Оболонського району звернулось до страховика 01 вересня 2017 року, тобто наступного дня після ДТП (а.с.49,55).

Сам по собі факт неповідомлення у цій справі відповідачем страховика про настання страхового випадку, за умови наявності у останнього фактичної можливості щодо встановлення як самого факту настання страхового випадку, так і його обставин за допомогою інших джерел, не призвела до необґрунтованих виплат зі сторони позивача.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).Згідно з частиною 6 статті 81 ЦК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Проте, суд дійшов висновку, що заявлені ПрАТ«СК«ПЗУ Україна» позовні вимоги не доведені. Оскільки страхове відшкодування в сумі 5017,76 грн. виплачено КП ШЕУ Оболонського району м.Києва за пошкодження колесо відбивної смуги в результаті ДТП, яке мало місце 27 серпня 2017 року на перехресті Куренівська та Єрмака в м.Києві. Проте, дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача трапилась 31 серпня 2017 року по вул.Лугова,12 в м.Києві, тому у відповідача відсутній обов`язок компенсувати позивачу понесені витрати страхового відшкодування, оскільки він не причасний до ДТП, яка мала місце 27 серпня 2017 року на перехресті Куренівська та Єрмака в м.Києві.

Отже, оскілки позивачем не доведено заявлені позовні вимоги, тому в задоволенні позову ПрАТ «СК«ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно положення п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою позивачу в задоволені позовних вимог, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-89, 133,141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Січових Стрільців,40) до ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), про стягнення грошових коштів в порядку регресу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 жовтня 2020 року.

Суддя Н.О. Яценко