Номер провадження: 22-ц/813/6262/20
Номер справи місцевого суду: 508/902/19
Головуючий у першій інстанції Парій І.О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

заявник -Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк»,

заінтересована особа- ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 ,

заінтересована особа-Орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 04 листопада 2019 року у складі судді Парій І.О.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_1 яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області, про заміну боржника ОСОБА_3 на його спадкоємця неповнолітню доньку ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_1 як законний представник, у виконавчому листі, виданому 17.01.2017 у цивільній справі №508/868/15-ц.

Заява обґрунтована тим, що 12.10.2016 набрало законної сили рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 05.05.2016 на виконання якого судом 17.01.2017 видано виконавчий лист за яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором №771 від 22.03.2007 у розмірі 114 932, 64 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 23.04.2007 за реєстровим №1186, а саме на: житловий будинок, житловою площею 18.9 кв.м. та загальною площею 56.3 кв.м., а також господарські споруди, які розташовані в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1 462 кв.м., що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві приватної власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що банку стало відомо 14.11.2018. Ананьївською районною державною нотаріальною конторою повідомлено банк про те, що спадкоємці ОСОБА_3 до Ананьївської районної державної нотаріальної контри з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Від Миколаївської селищної ради надійшов лист про те, що на дату смерті ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 наступні особи: ОСОБА_1 (дружина позичальника), ОСОБА_2 (донька позичальника), ОСОБА_4 (племінник позичальника, зареєстрований але не проживає). У зв`язку з чим заявник вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки були зареєстровані та постійно мешкали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявили відмову від неї.

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 04 листопада 2019 року в задоволені заяви АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , яка є законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 ; Орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти постанову, якою змінити боржника ОСОБА_3 на його спадкоємця неповнолітню доньку ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_1 як законний представник, у виконавчому листі, виданому 17.01.2017 у цивільній справі №508/868/15-ц.

В апеляційній скарзі банк послався на те, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви не звернув увагу на те, що Верховний Суд України від 12.04.2017 у справі №6-2962цс16 висловив позицію про те, що відсутність свідоцтва у спадкоємця про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду 23.01.2019 у справі №2-2697/11 дійшов висновку про те, що обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості, присудженої судом (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців, а тому вимоги про заміну сторони виконавчого провадження-боржника його правонаступником підлягають задоволенню. З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про заміну боржника у виконавчому провадженні з посиланням на те, що ніхто з спадкоємців фактично та юридично спадщини не прийняв після її відкриття, є помилковим. Апелянт в обґрунтування апеляційної скарги також послався на постанови Верховного Суду від 30.01.2019 справа №676/2432/17, від 11.03.2019 справа №263/5664/13-ц, від 25.11.2020 справа №2-3065/11.

В судове засідання з"явився представник апелянта, підтримав скаргу.

14.07.2020 від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій остання заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила суд здійснювати розгляд справи за її відсутністю.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором у розмірі 114 932, 64 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 23.04.2007, а саме на: житловий будинок, житловою площею 18.9 кв.м. та загальною площею 56.3 кв.м., а також господарські споруди, які розташовані в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1 462 кв.м., що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві приватної власності. Виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з житлового будинку з зняттям з реєстраційного обліку у Миколаївському районному секторі Головного управлінні Державної міграційної служби України в Одеській області. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 12.10.2016 рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 05.05.2016 в частині виселення з житлового будинку зі зняттям з реєстраційного обліку у Миколаївському районному секторі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову в цій частині, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Рішення набрало законної сили 12.10.2016.

На виконання вищевказаного рішення суду Миколаївським районним судом Одеської області 17.01.2017 видано виконавчий лист №508/868/15-ц.

Наразі рішення Апеляційного суду Одеської області від 12.10.2016 не виконано.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну боржника у виконавчому листі, суд виходив з того, що ніхто із спадкоємців фактично та юридично не прийняв спадщину після її відкриття, а тому правові підстави для зміни боржника у виконавчому листі відсутні.

Однак апеляційний суд з вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 цього Кодексу).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою ст. 1273 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 1273 ЦК України неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування.

Як вбачається з листа Миколаївської сільської ради Миколаївського району Одеської області на дату смерті ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 - дружина боржника, ОСОБА_2 - донька боржника та ОСОБА_4 - племінник, зареєстрований, але не проживає.

Отже, неповнолітня ОСОБА_2 , є спадкоємцем першої черги до майна померлого ОСОБА_3 за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

У листі Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 30.07.2019 зазначено, що претензія кредитора отримана нотаріальною конторою 12.07.2019 та зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції за №557/02-14 у книгу обліку та реєстрації спадкових справ за №730 та долучені до спадкової справи №455/2018 на майно ОСОБА_3 . Спадкоємці ОСОБА_3 до нотаріальної контори не зверталися.

Відомості які б свідчили про те, що спадкоємець першої черги ОСОБА_2 за згодою матері відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

За таких обставин ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем першої черги до майна померлого ОСОБА_3 , вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 .

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання зі сплати заборгованості за кредитним договором входять до складу спадщини, то у спадкоємців виникають обов`язки згідно із ст. 1282 ЦК України задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника, до якого у кредитора існує грошове зобов`язання, за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни боржника у виконавчому листі.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню, заява про зміну боржника у виконавчому листі, виданому Миколаївським районним судом Одеські області 17.01.2017 задоволенню.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 04 листопада 2019 року скасувати.

Заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про заміну боржника ОСОБА_3 у виконавчому листі, виданому Миколаївським районним судом Одеські області 17.01.2017 у цивільній справі №508/868/15-ц на його спадкоємця ОСОБА_2 задовольнити шляхом заміни спадкоємцем.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 12.10.2020.

Головуючий:

Судді: