провадження №: 2-з/752/113/20
У Х В А Л А

23.03.2020 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Найда Ольга Іванівна про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини за заповітом та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить визнати недійсною заяву ОСОБА_2 від 29.01.2015 про відмову від прийняття належної йому частини спадщини за заповітом, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , а саме 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 та визначити ОСОБА_2 додатковий строк на прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_4 від 18.02.2012.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.06.2019 цивільну справу 760/15717/19, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус міського нотаріального округу Найда О.І. про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини за заповітом та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, передано на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва (03127, м. Київ, вул. Полковника Потєхіна, 14-а), за підсудністю.

У вересні 2019 вищезазначена цивільна справа надійшла на адресу Голосіївського районного суду м. Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2019, відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.03.2020, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В березні 2020 на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на час розгляду справи в суді, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Свою заяву представник позивача зазначає, що в провадженні суду перебуває справа за його позовом про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини за заповітом та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а саме 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з цим, представник позивача зазначає, що у даному випадку слід застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вищезазначене майно може бути відчужене на користь третіх осіб до ухвалення судом рішення у справі, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в подальшому, у зв`язку з чим представник позивача змушений звернутися до суду із вказаною заявою про забезпечення позову.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підстави вимог своєї заяви, вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При розгляді заяви про забезпечення позову, судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо прийняття спадщини за заповітом, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , а саме 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та відступлення права на спадщину на користь ОСОБА_5 .

Разом з цим, дослідивши матеріали позовної заяви з додатками, а також заяви про забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що представником позивача не доведено та не надано будь-яких належних і достовірних даних, що в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, предмет позову, а також викладені у заяві доводи представника позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Найда Ольга Іванівна про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини за заповітом та визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.Ю. Мазур