н/п 2-о/490/185/2020 Справа № 490/7084/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Гуденко О.А., при секретарі Дудник Г.С.,за участі сторін та їх представників, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва заяву ОСОБА_1 про відвід судді Центрального районного суду м.Миколаєва Гуденко О.А. по справі за заявою ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 -

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2020 року до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшла заява ОСОБА_2 , в якій вона просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , 1966 р.н., що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_1 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися до ОСОБА_2 на відстань 200 метрів , а також до інших місць частого відвідування постраждалою особою ; заборонити ОСОБА_1 , вести листування , телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; усунути перешкоди у користуванні спільним майном подружжя - зазначеною квартирою шляхом надання вільного доступу до майна.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи 23.10.2020 справа передана для розгляду судді Гуденко О.А.

27 жовтня 2020 року зацікавленою особою подано через канцелярію Центрального районного суду м.Миколаєва заяву про відвід судді Гуденко О.А. від розгляду даної заяви. В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що в іншій справі за його позовом суддя Гуденко О.А. заявила собі самовідвід , отже він має обгрунтовані підстави сумніватися в об`єктивності судді . Ще в одній справі за його позовом про поновлення на роботі рішення судді Гуденко О.А. оскаржувалося ним та було скасоване, то вона не змогла бути об`єктивною при розгляді іншої справи, отже у нього виникла "зайва напруга" у відносинах з суддею , отже вважає, що і у судді виникли з ним відповідні стосунки. Це приводить до незадоволення процесуальними рішеннями та діями судді Гуденко О.А. Для того, щоб особисті стосунки його та судді не впливали на об`єктивність майбутнього судового рішення просить задвольнити відвід. Також просить врахувати, що декілька "помилок суду не на користь однієї із сторін" на його погляд може свідчити про упередженість сууду і майбутнє рішення вже може розцінюватися ним як умисне.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , та його представник підтримали заявлений відвід.

Заявник ОСОБА_2 , та її представник адвокат Пазурчик В.Д. просилди відмовити у задволенні заяви, вважаючи її зловживанням правами та направленою на затягування розгляду справи.

Дослідивши заяву про відвід та матеріали справи приходжу до наступного.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Так, дійсно ухвалою судді Гуденко О.А, від 10.09.2020 року заявлено самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» про скасування наказу від 27.05.2020 року.

Самовідвід мотивовано тим, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.12.2018 року, під головуванням судді Гуденко О.А., відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КНП Миколаївської міської ради"Центр первинної медико-санітарної допомоги №5"про скасування наказу та поновлення на роботі. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19.04.2019 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.12.2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення вимог. Таким чином, оскільки рішення суду від 20.12.2018 під головуванням судді Гуденко О.А., яка висловила свою думку стосовно спірних правовідносин між цими ж сторонами у справі з приводу підстав поновлення ОСОБА_1 , на посаді сторожа сімейної амбулаторії КНП ММР "Центр первинної медико-санітарної допомоги №5" , скасовано постановою Миколаївського апеляційного суду від 19.04.2019 року - суддя Гуденко О.А. вважала необхідним заявити собі самовідвід по цивільній справі №490/5662/20 з підстав, визначених п.5 ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України,суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За ч. 4 цієї статті, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(І) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(ІІ) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді слід зазанчити, що такі обставини при розгляді заяви про відвід судді не встановлені, заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви у неупередженості судді Гуденко О.А. та унеможливлювали ухвалення нею об`єктивного судового рішення за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_2 .

Обставинами, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Так, у судді Гуденко О.А. взагалі відсутні будь-які особисті відносини з заявником ОСОБА_1 , а рішення або окрема думка судді в іншій справі,х оча за участю ОСОБА_1 , але з інших правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України,питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заява про відвід судді не є вмотивованою, оскільки не містить достатніх, належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені ст 36 ЦПК України, крім того не встановлено інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді Гуденко О.А., а тому у задоволенні заяви . слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36-40 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Центрального районного суду м.Миколаєва Гуденко О.А. по справі за заявою ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гуденко О.А.