Справа № 202/6234/20
Пров. № 2-з/202/132/2020
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Бєльченко Л.А.

при секретарі - Нетеса Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми боргу за договором позики.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо реєстрації права власності, відчуження, обтяження, зміну майнових прав об`єкту нерухомого майна, внесення відповідних змін до державних реєстрів відносно нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1585991; об`єкт нерухомого майна: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_3 .

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що предметом спору по справі є заборгованість відповідача ОСОБА_2 за договором позики, розмір котрої складає 20 000 доларів США, що еквівалентно 566 730 грн., що є значною сумою грошових коштів. Відповідач ОСОБА_3 є поручителем за вказаним договором позики. Позивач вказав, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у відповідача ОСОБА_2 відсутнє нерухоме майно у власності, натомість відповідачеві ОСОБА_3 на праві власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого становить 91907,00 грн. Позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_3 , задля ухилення від виконання рішення суду у разі задоволення позову, може здійснити відчуження належного йому домоволодіння на користь третіх осіб, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. У зв`язку з цим, позивач просив вжити заходи забезпечення позову.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 цієї статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір щодо заборгованості відповідача ОСОБА_2 за договором позики. Водночас, суд не вбачає правових підстав для заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації проводити реєстраційні дії щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_3 , оскільки, як видно із копії договору позики, останній не поручався будь-яким своїм майном за виконання позичальником ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики. Вказаним договором позики взагалі не визначений обсяг зобов`язань ОСОБА_2 , за виконання яких поручився ОСОБА_3 .

Крім того, зазначена позивачем у поданій заяві вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 91907,00 грн. вочевидь не відповідає вартості вказаного майна на час розгляду заяви та визначена позивачем станом на дату набуття ОСОБА_3 права власності на вказане домоволодіння на 26.09.2011 року. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості визначити співмірність заходу забезпечення позову, котрий просить вжити позивач, позовним вимогам, з якими він звернувся до суду.

За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову і приходить до висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви.

Керуючись статтями 149, 150 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня складення цієї ухвали апеляційної скарги.

Суддя Бєльченко Л.А.