Справа № 950/673/20
Номер провадження 2/950/312/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі судового засідання Лєсній Н.В.,

з участю: представника позивача Гаврилишина І.І., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального некомерційного підприємства «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської районної ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству при виконанні трудових обов`язків працівником;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.08.2019 року до КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» надійшла претензія Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, в якій йде мова про виявлені випадки необґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності лікарями КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника». Серед лікарів, що допустили порушення, зазначений лікар ОСОБА_1 , внаслідок дій якого з Фонду соціального страхування України безпідставно виплачена допомога на суму 3518,35 грн. КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» претензію Фонду соціального страхування виконало у повному обсязі і у зв`язку з цим вважає, що має право у регресному порядку на відшкодування шкоди. Тому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь лікарні матеріальну шкоду в розмірі 3518,35 грн., заподіяну ним при виконанні трудових обов`язків.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених в позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечив, пославшись на те, що при видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, він керувався відповідними нормативно-правовими актами, а тому висновки Фонду соціального страхування він не визнає. Вважає, що позивачем недоведена його вина і як наслідок відсутні підстави для відшкодування пред`явленої шкоди. Тому просить у позові КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» відмовити.

Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 10 по 12 липня 2019 року спеціалістами Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області проводилася планова перевірка обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності в КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника».

За наслідками перевірки Фонд соціального страхування направив лікарні претензію № 1098/15-05 від 01.08.2019 року (а.с. 4-11) з вимогою відшкодувати збитки в сумі 40985,25 грн., заподіяні Фонду, тим, що під час провадження господарської діяльності з медичної практики КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» допустило порушення, а саме виявлені випадки необґрунтованої видачі та продовження лікарями закладу листків непрацездатності застрахованим особам, в тому числі лікарем ОСОБА_1 , внаслідок дій якого Фонд соціального страхування України безпідставно виплатило допомогу на суму 3518,35 грн.

Позивач у своєму позові зазначає, що безпідставність виплати даних коштів полягає у тому, що відповідач у своїй роботі допустив порушення Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджену наказом МОЗ від 13.11.2001 року № 455 та Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затверджене наказом МОЗ України від 09.04.2008 року № 189, що привело до необґрунтованої видачі та продовження листків непрацездатності громадянам.

Доказом вини ОСОБА_1 є лист Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області від 26.09.2019 року.

Однак, суд не може погодитися з такими доводами позивача, оскільки вважає, що вина ОСОБА_1 є недоведеною.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідальність юридичної або фізичної особи (працедавця) настає у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Працівник, який завдав шкоди, відповідає перед юридичною або фізичною особою у регресному порядку, якщо мають місце, передбачені ст. 1166 ЦК, підстави відповідальності.

Відповідно до ст. 138 КЗпПУ для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Частинами 1 - 2 ст. 130 КЗпПУ встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти. Неправомірність поведінки особи, якою визнається будь-яка поведінка, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. Наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття рішення про відшкодування завданої шкоди і лише при доведенні винних протиправних дій чи бездіяльності працівника настає його матеріальна відповідальність.

Як було встановлено в судовому засіданні недоліки в роботі лікаря ОСОБА_1 , про які йде мова в претензії Фонду соціального страхування України, були виявлені під час планової перевірки в КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника».

Однак, відповідач з такими висновками Фонду соціального страхування не погодився.

Так, з рішення Лебединського районного суду Сумської області, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_1 до КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської районної ради про визнання протиправним та скасування наказу про відрахування із заробітної плати (справа № 950/2517/19), матеріали якої були досліджені в судовому засіданні, вбачається, що відповідач у письмовому вигляді повідомив як КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», так і Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області про свою незгоду з претензією Фонду щодо виявлених недоліків в його роботі.

При цьому суд дійшов висновку у зазначеній справі про не доведеність винних протиправних дій з боку ОСОБА_1 та про відсутність умов для покладення на нього матеріальної відповідальності.

Як на підставу задоволення позовних вимог, КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» посилається на лист Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області від 26.09.2019 року (а.с. 17-19), який, як вважає Лебединська ЦРЛ, є достатнім доказом умисних і неправомірних дій ОСОБА_1 та підставою для задоволення вимог про відшкодування останнім матеріальної шкоди.

Однак, суд не погоджується з такими доводами сторона позивача, оскільки в даному листі фактично відображено ту саму позицію, що була викладена Фондом соціального страхування в претензії (а.с. 4-11), проти якої ОСОБА_1 заперечив, а суд у попередньому рішенні (справа № 950/2517/19) дійшов висновку, що така претензія не доводить вину працівника.

Тому суд вважає, що лист Фонду соціального страхування від 26.09.2019 року 1342/15-05 (а.с. 17-19) не є достатнім та безумовним доказом для задоволення вимог КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» у даній справі.

Разом з цим, будь-яких інших доказів на підтвердження факту завдання ОСОБА_1 матеріальної шкоди при виконанні ним трудових обов`язків суду надано не було, хоча трудове законодавство покладає обов`язок довести наявність винних протиправних дій чи бездіяльності працівника для його матеріальної відповідальності саме на власника або уповноважений ним орган.

Крім цього, суд враховує й те, що згідно положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог КНП «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської районної ради слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1166, 1172 ЦК України, ст. ст. 130, 138, 232 КЗпПУ;

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Комунальному некомерційному підприємству «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Лебединської районної ради відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текс рішення складено 25.09.2020 року.

Суддя Чхайло О. В.