Справа № 185/2854/20
Провадження № 2-о/185/188/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого -судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання - Красуцького Б.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,-

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить суд скасувати рішення Київського районного суду м.Донецька від 19.10.1995 року про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Імера, Цалковського району Грузинської ССР, безвісно відсутнім.

В обґрунтування заяви зазначає, що від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народився ОСОБА_4 - заявник у даній справі. Вказаній шлюб було розірвано 29.09.1992 року, а з листопада 1992 року ОСОБА_2 зник, його місце знаходження було невідоме. ОСОБА_3 вдруге зареєструвала шлюб, та у зв`язку з тим, що інший чоловік гарно ставився до заявника та мав намір усиновити його, а місце знаходження ОСОБА_2 залишалось невідомим ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім. Відповідно до рішенням Київського районного суду м.Донецька від 19.10.1995 року заяву ОСОБА_5 було задоволено та ОСОБА_2 було визнано безвісно відсутнім

У судове засідання заявник та представник заявника не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали суду заяву про розгляд заяви за їх відсутності, просили задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду письмову заяву, якій зазначив, що не заперечує проти скасування рішення про визнання його безвісти відсутнім та просить справу розглянути за його відсутності. Заява надійшла до суду поштовим листом від ОСОБА_2 з АДРЕСА_1 . Адреса адресанта співпадає з адресою реєстрації місця проживання, яка зазначена у паспорті громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 .

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Згідно з п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Згідно довідки про укладення шлюбу № 264 від 21.03.2008 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану управління реєстрації актів цивільного стану Ставропільського краю по місту Єсентуки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб 11 листопада 1989 року народження, актовий запис № 785. Після укладення шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_7 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.03.1996 року, виданої Київським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Донецька, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблений актовий запис № 656 від 03.07.1990 року. Батьками ОСОБА_1 зазначені - ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Згідно довідки про внесення змін від 04.12.2019 року № 1514/04.4-112 виданої Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецька міського управління юстиції Донецької народної республіки, актовий запис цивільного стану № 656 від 03.07.1990 року про народження на ім`я ОСОБА_9 , яка складена відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьк на підставі рішення про усиновлення № 86/2 від 13.03.1996 року Київського районного виконавчого комітету міста Донецьк зроблені наступні зміни у гр.1, 3, 11, 12, 13, 14, 15, 22. 21 березня 1996 року внесені наступні зміни: прізвище дитини з " ОСОБА_7 " змінено на " ОСОБА_10 ", по батькові дитини з " ОСОБА_11 " змінено на " ОСОБА_12 ", прізвище батька дитини з " ОСОБА_7 " змінено на " ОСОБА_10 ", ім`я батька дитини з " ОСОБА_13 " змінено на " ОСОБА_14 ", по батькові батька дитини з " ОСОБА_15 " змінено на " ОСОБА_16 ", дата народження батька дитини з " ІНФОРМАЦІЯ_3 " змінена на "ІНФОРМАЦІЯ_5", національність батька дитини з " грек " змінена на "українець". Актовий запис про шлюб № 762 від 10.09.1993 року по Київському відділу РАЦС міста Донецька. 21.03.1996 року зроблені наступні зміни: прізвище матері дитини з " ОСОБА_7 " змінено на " ОСОБА_10 ".

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим ЄСПЛ. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про реєстрацію актів цивільного стану, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, сімейного життя тощо.

Таким чином, на підставі зазначених доказів суд приходить до висновку що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , тобто, особа яка заінтересована у поновленні правового статусу громадянина Музенітова ОСОБА_18 .

Рішенням Київського районного суду міста Донецька від 19 жовтня 1995 року ОСОБА_2 , 1968 року народження, уродженця міста Донецька, визнано безвісно відсутнім.

На час ухвалення судового рішення від 19 жовтня 1995 року, судом встановлено, що ОСОБА_2 за місцем свого постійного проживання відсутній з 1992 року та його місце перебування заявниці невідоме.

Однак наразі ОСОБА_1 стало відомо, що його усиновив ОСОБА_8 . Останній є колишнім чоловіком ОСОБА_5 - матері ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану № 7 від 05.06.2012 року.

За таких обставин суд, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувавши обставини справи та надавши їм належну оцінку, з врахуванням того, що в матеріалах справи достатньо відомостей, що ідентифікують ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відомостей, що свідчать про його місце перебування, дійшов висновку щодо наявності правових підстав для скасування рішення Київського районного суду міста Донецька від 19 жовтня 1995 року.

Керуючись ст. 10, 19, 48, 265, 293-294, 305-309 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати рішення Київського районного суду міста Донецька від 19 жовтня 1995 року, яким ОСОБА_2 , 1968 року народження, уродженця міста Донецька, визнано безвісно відсутнім.

Копію рішення суду після набрання законної сили надіслати відповідному державному відділу реєстрації актів цивільного стану.

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. О. Врона