Справа№592/8814/20
Провадження №2/592/2668/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді Шияновської Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

представника позивача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Анипенка Б.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому та третім особам по справі ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Крім них, у вказаній квартирі зареєстровані також ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які не є членами їхньої сім`ї та з початку 2020 року в квартирі не проживають, проте не бажають знятися з реєстрації в добровільному порядку. В квартирі відсутні належні відповідачам речі, ОСОБА_2 не сплачує комунальні платежі. Ніяких перешкод для відповідачів в користуванні квартири з боку позивача і третіх осіб не чинилося, вони самі обрала інше місце проживання разом із своєю сестрою. Реєстрація відповідачів в квартирі створює йому певні перешкоди в розпорядженні належним по праву власності житлом, він витрачає зайві кошти на оплату комунальних платежів, не може повноцінно скористатися субсидією по оплаті послуг.

За таких обставин, просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 серпня 2020 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 14:00 год. 27 серпня 2020 року.

27 серпня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання було відкладено до 15:00 год. 16 вересня 2020 року у зв`язку з клопотанням представника позивача про надання часу для надання доказів.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2020 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті на 10:00 год. 28 вересня 2020 року.

28 вересня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 13:00 год. 07 жовтня 2020 року у зв`язку з клопотанням представника позивача для виклику заявленого свідка.

27 серпня 2020 року на адресу суду від третьої особи ОСОБА_3 надійшли пояснення щодо позову, за змістом яких вона підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 та просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування належною їй квартирою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суду пояснив, що відповідачка ОСОБА_2 мала відносини з його сином ОСОБА_6 , з яким та своїм сином ОСОБА_5 проживала в належній йому квартирі. Відповідачів зареєстрували в квартирі близько 2 років тому, оскільки ОСОБА_2 необхідним було оперативне лікування в онкодиспансері, яке можна було провести тільки за наявності реєстрації в м. Суми. Після проведеного лікування відповідачка обіцяла знятися з реєстрації, та до цього часу цього не зробила. В квітні цього року вони разом з ОСОБА_3 переїхали мешкати до спірної квартири, оскільки у неї значно погіршився стан здоров`я, вона потребує гемодіалізу тричі на тиждень, що в умовах проживання в селі Дубов`язівка зробити неможливо. Напередодні їхнього переїзду до м. Суми, відповідачі зібрали свої речі та переїхали мешкати до квартири сестри ОСОБА_2 , їх ніхто не виганяв, проте мешкати всім разом в 2-кімнатній квартирі невеликої площі неможливо, їхній син ОСОБА_7 залишився мешкати разом з ними, 18 серпня 2020 року виїхав на заробітки до Польщі. Наразі відповідачам ніхто не чинить перешкод в користуванні вказаною квартирою, проте вони жодних стосунків з ним не підтримують, за комунальні послуги відповідачка не сплачує.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 , наголошуючи на тому, що відповідачі не є членами сім`ї його довірителя, не є наймачами, жодні угоди щодо користування вказаним житлом з ними не укладались, відповідачі не проживають у спірній квартирі з власної волі та не планують проживати там в майбутньому, за комунальні послуги не сплачують, а весь тягар по оплаті лежить на його довірителю та його дружині. Тим самим порушуються їхні законні права щодо користування та розпорядження належним майном.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що останні 13 років вона разом з позивачем ОСОБА_1 мешкали в приватному будинку в с. Дубов`язівка. В квартирі весь цей час мешкав їхній син ОСОБА_6 , з яким приблизно 2 роки тому почала мешкати відповідачка зі своїм сином. Останнім часом стан її здоров`я значно погіршився, вона потребує гемодіалізу тричі на тиждень, в зв`язку з чим з чоловіком в квітні цього року змушені були повернутися мешкати у місто. До цього часу відносини з відповідачами у них були нормальні, проте коли постало питання їхнього переїзду, ОСОБА_2 зі своїм сином зібрала свої речі та виїхали мешкати до сестри, син ОСОБА_6 залишився проживати з ними. На сьогодні деякі речі відповідачів залишилися в квартирі, вона жодним чином не перешкоджає відповідачці їх забрати. Наразі її син третя особа по справі ОСОБА_6 перебуває на заробітках у Польщі, ні він, ні відповідачка не допомагають сплачувати за комунальні послуги. Відповідачі для неї є чужими людьми, мешкати в їхній квартирі вони відмовилися добровільно, ніхто їм ніяких перешкод в цьому не чинив, а тому просить суд зняти їх з реєстрації в належній їй квартирі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , яка діє також в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_5 , проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що ОСОБА_7 є її цивільним чоловіком, з яким вона мешкала у спірній квартирі останні 3 роки, поки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 туди не повернулися. До цього часу всі комунальні послуги оплачувались ними. Зареєстрована вона з сином була у квартирі з 27 липня 2017 року через те, що потребувала лікування в онкодиспансері, а для цього необхідна була реєстрація в м. Суми. Після проведеного лікування ніхто не наполягав про зняття її з реєстрації, бо вони з ОСОБА_6 мешкали однією сім`єю. З спірної квартири вона з сином виїхала в квітні цього року до квартири, яку винаймає її сестра. Будь-якого житла, яке належить їй на праві власності, вона не має, отже не може зареєструватися в іншому місці. А реєстрація в м. Суми необхідна для школи та отримання медичних послуг. Через пару років, коли вони з ОСОБА_6 зароблять кошти на якесь інше житло, вона обов`язково зніметься з реєстрації. Крім того, відповідачка повідомила суду, що спірне житло вона залишила добровільно, бо мешкати одночасно всім там неможливо, в квартирі дійсно залишилися деякі їхні речі, вона не намагалася повернутися мешкати до спірного житла і не планує цього роботи, поки там проживають ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Має намір допомагати позивачу зі сплатою комунальних послуг з початку опалювального сезону, бо наразі всі послуги там сплачуються по лічильниках. ОСОБА_6 заперечує проти зняття їх з сином з реєстрації.

Представник третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради Антипенко Б.В. в судовому засіданні підтримав висновок управління щодо розв`язання спору за вказаним позовом та заперечував проти задоволення позовних вимог в частині визнання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . Оскільки іншого майна на праві власності та іншого місця реєстрації у нього немає. Під час підготовки висновку ним був здійснений вихід до місця мешкання неповнолітнього та його матері до квартири, яку орендує ОСОБА_8 , також він мав телефонну розмову з ОСОБА_6 , в ході якої той заперечував проти задоволення позову.

В судові засідання третя особа ОСОБА_6 не з`являвся, оскільки перебуває за межами України, про судовий розгляд вказаної судової справи зі слів позивача та відповідачки обізнаний.

Свідок ОСОБА_9 , який є сином позивача і третьої особи ОСОБА_3 , суду пояснив, що приблизно 2 роки назад його брат ОСОБА_6 вирішив спільно проживати з відповідачкою, батьки на той час жили в селі. Відповідачів дійсно зареєстрували в квартирі, оскільки ОСОБА_2 потребувала лікування. Після того, як у матері почалися проблеми зі здоров`ям, вони з батьком переїхали проживати до м. Суми, відповідачка з сином з спірної квартири виїхали. Де вони наразі мешкають свідку не відомо. Жодних перешкод в користуванні їй не чинилося, вона виїхала з квартири добровільно. Спірна квартира звичайна 2-кімнатна квартира в 5-поверховому будинку, мешкати всім разом там дійсно неможливо. З братом він підтримує нормальні стосунки, його позиція до вказаного спору, на думку свідка, пасивна. Йому відомо, що брат не допомагає батькам сплачувати за комунальні послуги за квартиру.

Заслухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло серії № НОМЕР_1 та витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08 травня 2008 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 внаслідок приватизації згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.6,7).

Згідно довідок Управління «Центру надання адміністративних послуг у м. Суми» від 06 червня 2020 року, 31 липня 2020 року, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 . За вказаною адресою також зареєстрований позивач ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_3 та їхній син ОСОБА_6 (а.с.8,14,15).

Під час судового розгляду не було встановлено обставин того, що позивач чинить відповідачам перешкоди в користуванні зазначеним житлом.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною першою ст.316 ЦК України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України якщо особа без поважних причин не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців, ця особа за рішенням суду визнається такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що відповідачі не є членами сім`ї позивача, добровільно виїхали з спірної квартири в квітні 2020 року, понад шість місяців не мешкають у житловому приміщенні без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку непроживання в житлі. Відповідачка ОСОБА_2 не сплачує комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню квартири.

Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідачів за іншою адресою та збереження у цей час за ним права користування житлом, суду не надано.

При цьому, суд не може прийняти до уваги заперечення відповідачки ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_6 проти позову, оскільки ОСОБА_6 , будучи обізнаним про наявність на розгляді в суді вказаного позову, своїм правом на надання пояснень щодо заперечення позову не скористався, пояснення з викладом своїх міркувань, аргументів та відповідних доказів суду не надав; в долученій відповідачкою заяві ОСОБА_6 йдеться виключно про те, що вони в подальшому будуть проживати однією сім`єю, проте яким чином вказана обставина впливає на вирішення спору не зазначено. А заперечення відповідачки проти позову ні чим об`єктивно не підтверджуються, перешкод позивач відповідачам не чинив і не чинить, звернення останніх до правоохоронних органів з приводу вселення до житлового приміщення не було, зустрічної позовної заяви не заявлено. Позивач, як власник спірного житла, не порушує прав відповідачів, за захистом своїх прав звернувся в передбаченому законом порядку до суду.

Вирішального значення для розв`язання вказаного спору не має також висновок Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради щодо недоцільності визнання таким, що втратив право користування спірною квартирою, неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Судовим розглядом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 не є членом сім`ї власників квартири, не проживає у спірній квартирі, не пов`язаний з ними спільним побутом, будь-які докази зворотнього суду не надано. Наразі неповнолітній проживає зі своєю матір`ю за іншим місцем мешкання, в квартирі АДРЕСА_4 . А визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , жодним чином не призведе до порушення гарантованого права неповнолітньої особи на житло.

За таких обставин, суд вважає, що право позивача на вільне користування та розпорядження належним йому житлом порушується та підлягає захисту, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовільнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 жовтня 2020 року.

Суддя Т.В. Шияновська