ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Херсон

Номер справи: 766/7277/16-ц

Номер провадження: 22-ц/819/125/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Кузнєцова О.А.,

Бездрабко В.О.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2018 року, у складі судді Дорошинської В.Е., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення богу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, посилаючись на те, що відповідачем у 2013 році було укладено договір позики, оформлений розписками, відповідно до яких 18.10.2013 року позивач надала, а ОСОБА_3 отримав грошові кошти в сумі 20000 доларів США та 14.11.2013 року в сумі 5000 доларів США. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути вказану суму.

ОСОБА_3 частково повертав суму позики, а саме 15.07.2015 року повернув 2500 доларів США, про що зазначено в розписці від 18.10.2013 року та 23 листопада 2014 року повернув 1000 доларів США, 01 лютого 2015 року - 500 доларів США, про що зазначено в розписці від 14.11.2013 року.

Таким чином, борг в сумі 21 000 доларів США відповідачем не повернуто. У зв`язку з наведеним просила суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21000 доларів США, три відсотки річних в сумі 1158,08 доларів США та відсотки за користування позикою в сумі 10857,24 доларів США, а також витрати на правову допомогу в сумі 2000 гривень та витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 червня 2017 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 21000 доларів США, 1158,08 доларів США - три відсотки річних та 10857,24 доларів США - проценти від суми позики, 2000 гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, в рахунок відшкодування судових витрат 6890 гривень.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 березня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 червня 2017 року, рішення суду скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

24 вересня 2018 року рішенням Херсонського міського суду Херсонської області позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 21000 доларів США, 1158,08 доларів США - три відсотки річних, 10857,24 доларів США - проценти від суми позики, 2000 гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, 6890 гривень в рахунок відшкодування судових витрат.

В грудні 2019 року з апеляційною скаргою на вказане рішення суду звернулась ОСОБА_1 . Апеляційна скарга мотивована тим, що вона є дружиною відповідача ОСОБА_3 з 1983 року, однак не була залучена до участі у справі, а оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про її права, інтереси та обов`язки.

ОСОБА_1 вказує, що з урахуванням приписів статей 65, 73 СК України, внаслідок укладення ОСОБА_3 в період перебування у шлюбі договорів позики з ОСОБА_2 , вона стала боржником в даних правовідносинах і при стягненні з ОСОБА_3 заборгованості за вказаним рішенням суду, вона також нестиме відповідальність в тому числі і майном, яке придбавалось подружжям за час шлюбу.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_3 позичав кошти у ОСОБА_2 з метою погашення існуючих зобов`язань їх подружжя за договорами позики від 01 серпня 2013 року з ОСОБА_4 , які в свою чергу були укладені (взяті кошти у їх сина ОСОБА_4 ) з метою реконструкції магазину промислових товарів, який є об`єктом спільної сумісної власності. Посилаючись на те, що позичені у ОСОБА_2 кошти, витрачені ОСОБА_3 в інтересах сім`ї, тому рішенням суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_3 боргу на користь ОСОБА_2 вирішено ї її права та обов`язки. Просить рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 ставить під сумнів реальність укладення договору позики від 01 серпня 2013 року, за яким подружжя ОСОБА_3 позичило у свого сина ОСОБА_4 25 000 доларів США, які були витрачені на реконструкцію магазину та повернуті ОСОБА_4 за рахунок коштів, позичених ОСОБА_3 у ОСОБА_2 . Вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представника особи, що звернулась з апеляційною скаргою, позивача та представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а апеляційне провадження підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, виходив із наявності між сторонами позикових відносин, підтверджених наявними у позивача оригіналами договорів позики, які підтверджують як факт отримання боржником коштів, так і зобов`язання повернути ці кошти. Оскільки у визначений у договорах позики строк кошти ОСОБА_3 повернуті не були, у позивача були підстави для звернення до суду з цим позовом.

Частиною першою статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України, після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).

Посилання заявника на те, що оскаржуваним судовим рішеннями порушуються її права на частку у майні, що є спільною власністю подружжя, не можуть бути прийняті до уваги, як підстава для скасування рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_3 боргу за договором позики, з огляду на те, що судом першої інстанції при вирішенні спору не встановлювалась обставина придбання ОСОБА_3 будь-якого майна за кошти, передані за договорами позики, укладеними між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вказані обставини підлягають доказуванню та встановленню у порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством.

Зі змісту розписок, на підставі яких кошти були передані ОСОБА_2 позичальнику ОСОБА_3 , не вбачається їх цільове призначення.

Наявність договору від 01 серпня 2013 року, укладеного між подружжям Арнаутових та їх сином ОСОБА_4 про надання безвідсоткової позики в розмірі 25000 доларів США на строк до 01 грудня 2019 року на реконструкцію магазину промислових товарів, не доводить той факт, що кошти, що були позичені ОСОБА_3 у ОСОБА_2 витрачені в інтересах сім`ї, а саме на погашення боргу за договором від 01 серпня 2013 року, в зв`язку з чим можна було б стверджувати, що рішенням суду від 24 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення богу за договором позики вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі не посилається на недійсність договорів позики або їх безгрошовість.

Відповідно до положень ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з тексту оскаржуваного рішення та матеріалів справи, підстав вважати, що воно стосується безпосередньо прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 , не має, в мотивувальній частині рішення не міститься будь-яких висновків суду про права та обов`язки особи, що звернулась з апеляційною скаргою,а в резолютивній частині рішення відсутні вказівки про її права та обов`язки.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване ОСОБА_1 рішення суду безпосередньо її прав та обов`язків не стосується і питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 цим рішенням не вирішувалося в зв`язку з чим апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.352, 362 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів

УХВАЛИВ :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення богу за договором позики.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцова

Повний текст ухвали складено 10 лютого 2020 року.

Суддя І.В. Вейтас