Справа № 462/5653/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Тимощук І.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.08.2020 року вона набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , уклавши договір купівлі продажу, продавцем вказаної квартири була відповідачка ОСОБА_4 . Станом на сьогодні у належній їй квартирі зареєстровані відповідачі, що порушує її права щодо володіння та користування майном. Також зазначає, що відповідачі у квартирі АДРЕСА_1 не проживають, що підтверджується актом ЛКП «Сигнівка». Просить позов задовольнити.

20.10.2020 року відповідачі подали відзив на позовну заяву в якому зазначили, що станом на сьогодні вони дійсно не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , оскільки квартира ними відчужена позивачу. Свого обов`язку щодо зняття з реєстрації з попереднього місця проживання після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна вони не виконали через сімейні обставини. Позовні вимоги позивача визнають в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача дав пояснення аналогічно наведеними в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи належним чином, однак у відзиві на позов вказали, що вони позовні вимоги підтримують та не заперечують проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, дослідивши усі наявні докази у справі, суд виходив з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Зміст права власності, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч.1 ст. 319 ЦК України.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 21.08.2020 року та витягом д Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 9-11/.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої ЛКП «Сигнівка» № 5120 від 07.09.2020 року в квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 зареєстровані: ОСОБА_4 колишній власник та ОСОБА_3 /а.с. 12/.

Також встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають, що підтверджується актом ЛКП «Сигнівка» від 27.08.2020 року /а.с. 13/.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідачі відсутні за місцем своєї реєстрації, а саме у квартирі АДРЕСА_1 і не проживають у ній, судом не встановлено домовленості між ними і власником житла щодо порядку користування житловим приміщенням, добровільно виписатись із квартири позивача відповідачі не бажають, тим самим створюють перешкоди позивачу у здійсненні свого конституційного права власності на житло, яким вона вправі володіти, користуватися і розпоряджатися на власний розсуд, а тому, враховуючи заяву відповідачів про визнання позову, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачів в користь позивача 840,80 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 89, 263-265, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ІН НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний см. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 жовтня 2020 року.

Суддя Постигач О.Б.