Справа № 462/1562/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 жовтня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманській Я.І., за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 13.03.2020 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 7 липня 2018 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір позики, на підтвердження укладеного договору відповідач написав розписку. Згідно розписки відповідач позичив в нього 122000 грн. На день звернення до суду борг не повернутий. На усні звернення щодо повернення боргу відповідач не реагує. Просить суд стягнути на свою користь 122000 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, додала, що відповідач брав у позивача суму коштів у більшому розмірі, частину боргу повернув, сума у розмірі 122000грн. залишилась не повернута. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , який був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, не надав відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України за згодою представника позивача, суд розглядає справу, ухвалюючи заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

У відповідності до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно до розписки ОСОБА_3 7.07.2018 року зобов`язався до кінця 2018 року повернути ОСОБА_2 борг у розмірі 122000грн.

Судом встановлено, що у визначений договором строк відповідач свої зобов`язання не виконав і коштів не повернув.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки зобов`язання за борговою розпискою відповідачем не виконано та стягує з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 122000,00 грн.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача суму сплаченого позивачем судового збору на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 259-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація місця проживання АДРЕСА_2 ) в рахунок боргу 122000 (сто двадцять дві тисячі) грн.00 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1220 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, що має бути подана протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення складений 26 жовтня 2020 року.

Суддя: Н.М.Румілова