ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 638/17153/15-ц

провадження № 22-ц/818/173/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне підприємство «ТМ-Віра», публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»,

інші учасники справи:

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, ухвалене 4 червня 2019 року у складі судді Грищенко І.О., -

УСТАНОВИВ:

Дев`ятого жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, після уточнення якого у жовтні 2017 року (т.2 а.с. 11-12) просив стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (надалі ПАТ «СК «Країна») 24 500 грн матеріальних збитків, стягнути з приватного підприємства «ТМ-Віра» (надалі ПП «ТМ-Віра») 182 065 грн 97 коп. матеріальних збитків, 200 000 грн моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 28.05.2012 сталася дорожньо - транспортна пригода (надалі ДТП) за участю маршрутного таксі № 363, що обслуговує ПП "ТМ-Віра". Водія маршрутного таксі ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 Кримінального кодексу України (надалі КК України), притягнуто до відповідальності у вигляді позбавлення волі. На час ДТП позивач був пасажиром маршрутного таксі, і за його наслідками був госпіталізований до Харківської міської лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги із закритою черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку, множинними забоями м`яких тканин голови та обличчя, травматичною екстракцією 21 зуба, переломом та вивихом зубів. В лікарні ОСОБА_1 перебував до 05.06.2012, після виписки - проходив амбулаторне лікування за місцем проживання. За даними висновку судово- медичної експертизи в результаті ДТП ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, які потягли за собою стійку втрату працездатності. Під час лікування та за час відновлення стану здоров`я позивачем понесені матеріальні збитки. У майбутньому він також буде змушений нести матеріальні збитки для підтримання задовільного стану здоров`я. Крім того, за наслідками ДТП 28.05.2012 ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди, яка виявилася в моральних стражданнях внаслідок заподіяння фізичних травм, що негативно вплинуло на життя позивача. Розмір завданої йому моральної шкоди ОСОБА_1 оцінив у 200 000 гривень. Відповідно до чеків за час лікування ОСОБА_1 поніс матеріальні витрати в розмірі 80 664 грн 94 коп., які склалися з оплати вартості медичних послуг та придбання лікарських препаратів. Гарантовано ним також будуть понесені витрати на відновлення стану здоров`я в сумі 30 660 грн. ПАТ «СК «Країна» здійснило страхову виплату у розмірі 48 791 грн 97 коп., додаткову виплату у розмірі 25 500 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 4 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений частково: стягнуто з ПП «ТМ-Віра» 65 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріалами справи доведено й не заперечується сторонами, що 28.05.2012 сталася ДТП, внаслідок якої ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, для усунення яких проходив лікування. ДТП сталася з вини водія маршрутного таксі, який перебував із ПП «ТМ-Віра» у трудових відносинах. Цивільно-правова відповідальність ПП «ТМ-Віра» перед третіми особами була застрахована у ПАТ «СК «Країна». Страховик здійснив на користь ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування на загальну суму 74 291 грн 97 коп. Заявлений ОСОБА_1 до стягнення розмір матеріальних збитків належним чином позивачем не доведений, тому в задоволенні позову в цій частині відмовлено. Обґрунтованим відшкодуванням моральної шкоди визнано 65 000 грн з огляду на те, що неправомірними діями третьої особи, який перебував із ПП «ТМ - Віра» у трудових відносинах, позивачу була заподіяна шкода здоров`ю, що призвело до відповідних негативних психологічних наслідках, пов`язаних з хвилюванням з приводу втрати здоров`я та необхідністю проходження реабілітаційного періоду, що короткочасно стало на заваді навчанню позивача. Ця сума визнана судом обґрунтованою з огляду на принципи розумності і справедливості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне встановлення судом першої інстанції обставин справи, неналежне дослідження судом доказів у справі, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду змінити, задовольнивши його позовні вимоги в повному обсязі (т.2 а.с. 121-130).

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом безпідставно було не враховане уточнення позовних вимог, надане ним 29.08.2017, яким розмір позовних вимог порівняно із уточненим позовом від 27.02.2017 був зменшений з 50 000 грн до 24 500 грн, що підлягали стягненню з ПАТ «СК «Країна». Також суд помилково послався на недоведеність належними доказами матеріальних збитків, заявлених до стягнення з ПАТ «СК «Країна» та ПП «ТМ-Віра», оскільки всі чеки стосовно лікування й придбання медикаментів на зазначену суму надавалися позивачем до первісної позовної заяви. Так, не враховані ПАТ «СК «Країна» чеки на придбання ліків та проходження лікування повністю узгоджуються з медичними рекомендаціями, наданими ОСОБА_1 лікарями. Чеки підтверджують проведення оплати за надані послуги, тому їх вартість підлягає стягненню з ПАТ «СК «Країна». Суд протиправно відмовив у задоволенні позовних вимог до ПП «ТМ-Віра», оскільки стаття 22 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлює для особи, здоров`ю якої була завдана шкода, можливість відшкодувати не лише вже понесені витрати, а й витрати, які особа буде змушена понести в подальшому. Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 внаслідок ДТП втратив три своїх зуба. Строк придатності імплантованих позивачу зубів складає до 10 років, і протягом життя їх необхідно буде змінювати щонайменше три рази. Вартість кожного протезу складає 700 доларів США, отже, гарантовані витрати ОСОБА_1 складуть 6300 доларів США. За курсом долара США, встановленим на час подачі позову, 6300 доларів США еквівалентно 169 533 грн, що підлягають стягненню з ПП «ТМ-Віра». ПП «ТМ-Віра» розпочало процедуру добровільної ліквідації, тому стягнути з підприємства зазначені кошти в майбутньому буде не можливо. З ПП «ТМ-Віра» також належить стягнути 30 660 грн лікування, яке ОСОБА_1 буде зобов`язаний пройти у ТОВ «Дентал-Бутік».

Панков Дмитро Володимирович, діючи в інтересах ПАТ «СК «Країна», у відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечив (т.2 а.с. 148-151). Послався на те, що страхова компанія відшкодувала ОСОБА_1 74 291 грн 97 коп. за чеком № 61133 на суму 61 грн 70 коп., чеком № 52705 на суму 61 грн 70 коп., чеком № 389188 на суму 188 грн 59 коп., чеком № 487324 на суму 11 грн 45 коп., чеком № 487660 на суму 82 грн 88 коп., чеком № 389308 на суму 11 грн 3 коп., чеком № 89618 на суму 21 грн 39 коп., чеком № 20838 на суму 42 грн 60 коп., чеком № 52776 на суму 35 грн 81 коп., чеком № 332703 на суму 180 грн 90 коп., чеком № 389864 на суму 127 грн 23 коп., чеком № 488359 на суму 41 грн 61 коп., чеком № 333047 на суму 162 грн 97 коп., чеком № 488857 на суму 2 грн 14 коп., чеком № 489165 на суму 3 грн 86 коп., чеком № 489051 на суму 81 грн 34 коп., чеком № 390390 на суму 80 грн 20 коп., чеком № 333295 на суму 9 грн 88 коп., чеком № 489696 на суму 59 грн 69 коп., чеком № 1 на суму 300 грн, чеком № 8384 на суму 15 грн, чеком № 2 на суму 400 грн, чеком № 4 на суму 1500 грн, чеком № 5 на суму 37550 грн, чеком № 7 на суму 5160 грн, чеком № 8 на суму 2600 грн, чеком № 10 на суму 25500 грн. Інші надані ОСОБА_1 чеки враховані не були, тому що благодійні внески сплачені за ними та гігієнічна профілактика порожнини рота не передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для компенсації, в чеках не було вказане призначення платежу або призначення ліків не доведено рецептами лікарів. Заявлені в позові чеки від 07.04.2014 на суму 14, 73 грн та 43, 23 грн, від 08.04.2014 на суму 12,95 грн до страховика взагалі не надавалися.

Шевцова Юлія Василівна , діючи в інтересах ПП «ТМ-Віра», у відзиві також заперечила проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 . Послалася на те, що водій маршрутного таксі вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого позивач отримав ушкодження, невеликої тяжкості, з необережності, вперше. Згідно з усталеною практикою розмір відшкодування моральної шкоди у таких випадах установлюється у розмірі 5 відсотків від страхової виплати за шкоду здоров`ю. Рішенням суду від 04.06.2019 на користь ОСОБА_1 стягнутий більший розмір моральної шкоди, але підприємство рішення суду не оскаржувало. Заявлений до відшкодування розмір матеріальної шкоди ОСОБА_1 не доведений, оскільки лікування ним здійснюється у приватному закладі, доказів неможливості лікування у комунальному закладі охорони здоров`я не надано, також не надано будь-яких доказів необхідності проводити лікування через 10 років за наслідками ушкоджень здоров`ю, завданих внаслідок ДТП 28.05.2012. Страховик вже виплатив позивачу страхове відшкодування в доведеному належними доказами розмірі, тому підстави для стягнення з ПП «ТМ-Віра» більшої суми відсутні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення ОСОБА_1 , його представника, а також представників відповідачів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, відзивів на неї та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п.п. 1,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, 28.05.2012 на вул. Дерев`янко у м. Харкові сталася ДТП за участю транспортного засобу - маршрутного таксі № 363 марки «БАЗ А 07914», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 у скоєнні ДТП був визнаний ОСОБА_2 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.01.2015, зміненим вироком Апеляційного суду Харківської області від 13.07.2015 у кримінальній справі № 638/8245/14-к (т.1 а.с. 7-23). На час ДТП ОСОБА_1 був пасажиром маршрутного таксі, зазнав легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Зазначене підтверджується висновком експерта № 774-А/13, складеним 11.07.2013 (т.1 а.с. 69-72).

Згідно з зазначеним висновком ОСОБА_1 мав зачинену черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку з легкими клінічними проявами, забійні рани голови й обличчя, забійну рану лівого верхнього повіка, синці і садно на обличчі, множинні синці та садно на кінцівках, травматичну екстракцію 1-го зуба верхньої щелепи зліва, перелом коронки 1-го зуба верхньої щелепи справа, перелом коріння, вивих 2-го зуба у верхній щелепі зліва.

Вироками у справі № 638/8245/14-к установлено, що власником транспортного засобу «БАЗ» є ПП «ТМ-Віра», цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ «СК «Країна» відповідно до страхового полісу АВ/6500661 зі строком дії страхування з 06.05.2012 до 05.11.2012. Страховий ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю склав 100 000 гривень, майну - 50 000 гривень. Зазначене підтверджується й копією поліса АВ/6500661 (т.1 а.с. 66).

Згідно з поясненнями ПАТ «СК «Країна» та страховим актом № 42/23637/Ж6/Д/3.2.29 за результатами ДТП 28.05.2012 страховик виплатив ОСОБА_1 48 791 грн 97 коп. та 25 500 грн (т.2 а.с. 8-10). Позивач не заперечив отримання ним страхового відшкодування у зазначеному розмірі.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 про помилковість висновку суду про те, що остаточно ОСОБА_1 уточнив позов 27.02.2017 і просив стягнути з ПАТ «СК «Країна» 50 000 грн матеріальних збитків, з ПП «ТМ-Віра» - 182 065 грн 97 коп. матеріальних збитків і 200 000 грн моральної шкоди. Так, після подачі ОСОБА_1 уточненого позову 27.02.2017 (т.1 а.с. 199-204), ним були також подані уточнення позову 29.08.2017 (т.2 а.с. 11-12), які згідно з журналом судового засідання від 14.12.2017 (т.2 а.с. 18-20) були прийняті судом. В уточненому позові від 29.08.2017 ОСОБА_1 просив стягнути з ПАТ «СК «Країна» 24 500 грн матеріальних збитків, стягнути з ПП «ТМ-Віра» 182 065 грн 97 коп. матеріальних збитків, 200 000 грн моральної шкоди.

Обґрунтовуючи розмір заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 послався на те, що він вже витратив на лікування 80 664 грн 94 коп., і буде змушений витратити ще 30 660 грн (т.1 а.с. 2-6). Тобто загальний розмір спричиненої ДТП шкоди здоров`ю позивача був оцінений ним у 111 324 грн 94 коп., страховик виплатив йому 74 291 грн 97 коп., отже, не відшкодованими залишилися 37 032 грн 97 коп., з яких із ПАТ «СК «Країна» в межах ліміту відповідальності ОСОБА_1 просив стягнути 24 500 грн, з ПП «ТМ-Віра» - 12 532 грн 97 коп.

На підтвердження зазначених сум ОСОБА_1 надав суду копії квитанцій на загальну суму 80 642 грн 54 коп. (т. 1 а.с. 25-34) та попередню калькуляцію суми лікування від 02.08.2012 на загальну суму 30 660 грн, складену ТОВ «Дентал Бутік» (т.1 а.с. 35).

Із відзиву на апеляційну скаргу, наданого представником ПАТ «СК «Країна», вбачається, що 74 291 грн 97 коп. були виплачені ОСОБА_1 на підставі чека № 61133 на суму 61 грн 70 коп., чека № 52705 на суму 61 грн 70 коп., чека № 389188 на суму 188 грн 59 коп., чека № 487324 на суму 11 грн 45 коп., чека № 487660 на суму 82 грн 88 коп., чека № 389308 на суму 11 грн 3 коп., чека № 89618 на суму 21 грн 39 коп., чека № 20838 на суму 42 грн 60 коп., чека № 52776 на суму 35 грн 81 коп., чека № 332703 на суму 180 грн 90 коп., чека № 389864 на суму 127 грн 23 коп., чека № 488359 на суму 41 грн 61 коп., чека № 333047 на суму 162 грн 97 коп., чека № 488857 на суму 2 грн 14 коп., чека № 489165 на суму 3 грн 86 коп., чека № 489051 на суму 81 грн 34 коп., чека № 390390 на суму 80 грн 20 коп., чека № 333295 на суму 9 грн 88 коп., чека № 489696 на суму 59 грн 69 коп., чека № 1 на суму 300 грн, чека № 8384 на суму 15 грн, чека № 2 на суму 400 грн, чека № 4 на суму 1500 грн, чека № 5 на суму 37550 грн, чека № 7 на суму 5160 грн, чека № 8 на суму 2600 грн, чека № 10 на суму 25500 грн (т.2 а.с. 148-151).

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-IV).

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV в редакції, що діяла на час виплати страхового відшкодування, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV в редакції вказаній вище у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Такий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Згідно з ч. 24.1 статті 24 Закону № 1961-IV у редакції на час виплати страхового відшкодування у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані особою докази мають бути належними, допустимими, достовірними й достатніми (статті 77-80 ЦПК України).

ОСОБА_1 обґрунтовує апеляційну скаргу, зокрема, тим, що ПАТ «СК «Країна» неправомірно не врахував надані ним чеки № 4756 від 07.06.2012 на суму 208 грн 50 коп. та № 3047 від 16.07.2012 на суму 24 грн 98 коп., оскільки вони підтверджують придбання ним ліків, призначених невропатологом на прийомі 06.06.2012 та 22.06.2012 в період його перебування на амбулаторному лікуванні в КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 8».

В матеріалах справи наявна копія запису в медичній карті ОСОБА_1 лікаря-невропатолога від 06.06.2012, у якій указано, що ОСОБА_1 має викликані у зв`язку із ДТП 28.05.2012 скарги на здоров`я. Для їх усунення лікарем рекомендовано хворому вживати такі ліки як вітаксон, кавінтон, трифас (т.1 а.с. 106). Як убачається із квитанції № 4756 від 07.06.2012 (т.1 а.с. 29) саме ці ліки придбав ОСОБА_1 . Тому за зазначеним чеком із ПАТ «СК «Країна» належить стягнути 171 грн 25 коп. Сьомого червня 2012 року ОСОБА_1 також придбав відповідно до чеку Лозап, який у призначенні лікаря відсутній. Тому його вартість стягненню зі страховика не підлягає.

Чек № 3047 від 16.07.2012 на суму 24 грн 98 коп. свідчить, що ОСОБА_1 придбав 16.07.2012 афобазон (т.1 а.с. 27), використання якого йому було рекомендоване лікарем невропатологом на прийомі 22.06.2012 (т.1 а.с. 107-108). Отже, зазначена сума також підлягає стягненню зі страховика.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що ПАТ «СК «Країна» протиправно не визнало чеки № 101460 від 20.08.2012 на суму 23 грн 61 коп., № 3998 від 19.09.2012 на суму 62 грн та № 175106 від 18.12.2012 на суму 70 грн 60 коп., оскільки вони підтверджують придбання ліків за призначенням невропатолога за результатами прийому від 26.06.2012 в період перебування на амбулаторному лікуванні в КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 8».

Як убачається із копії запису в медичній карті ОСОБА_1 від лікаря-невропатолога, у якого ОСОБА_1 був 26.06.2012, лікар прописав ОСОБА_1 вітаксон, кавінтон, трифас, афобазол (т.1 а.с. 108).

Колегія суддів не може погодитися з тим, що придбаний за квитанцією № 3998 від 19.09.2012 на суму 62 грн ОСОБА_1 афобазол стосувався призначення лікаря від 26.06.2012 (т. а.с. 108), оскільки згідно з записом ці ліки призначалися на період з 27.06.2012 по 29.06.2012, і ОСОБА_1 мав з`явитися до лікаря 29.06.2012. Те ж саме стосується чека № 101460 від 20.08.2012 на суму 23 грн 61 коп. (т.1 а.с. 30) та чека № 175106 від 18.12.2012 на суму 70 грн 60 коп. (т.1 а.с. 34).

ОСОБА_1 вважає, що ПАТ «СК «Країна» помилково не визнало чеки № 4788 від 8.12.2012 на суму 414 грн 70 коп., № 6297 від 09.12.2012 на 121 грн. і чек № 8298 від 9.12.2012 на суму 70 грн 60 коп., що підтверджують витрати понесені позивачем на придбання ліків призначених невропатологом на прийомі 04.12.2012 в період перебування на амбулаторному лікуванні в КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №8».

Чек № 8298 від 09.12.2012 на суму 70 грн 60 коп. позивачем суду не надався, як і ПАТ «СК «Країна» згідно з поясненнями останнього, наданими у відзиві на апеляційну скаргу, тому обґрунтованість відмови відповідача відшкодувати зазначену суму в цій частині судом не перевіряється.

Згідно з копією запису в медичній карті ОСОБА_1 лікаря-невропатолога від 04.12.2012 за результатами обстеження йому були виписані наступні ліки: нейротропін, кокорніт, ніцеріум. Саме ці ліки були придбані позивачем згідно з чеками № 4788 від 8.12.2012 на суму 414 грн 70 коп. і № 6297 від 09.12.2012 на 121 грн. (т.1 а.с. 31).

ПАТ «СК «Країна» помилково відмовив позивачу у стягненні зазначених сум, отже, зі страховика на користь ОСОБА_1 належить стягнути 535 грн 70 коп.

Далі ОСОБА_1 послався в апеляційній скарзі на те, що не визнані ПАТ «СК «Країна» чеки № 5909 від 07.04.2014 на 14,73 грн., № 5924 від 07.04.2014 на 43,23 грн. і чек № 36625 від 08.04.2014 на 12,95 грн. підтверджують витрати понесені ним на придбання ліків, призначених терапевтом на прийомі 07.04.2014.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу ПАТ «СК «Країна» зазначені чеки товариству не надавалися, докази на спростування таких тверджень представника відповідача в суду відсутні, тому підстав стягувати зазначені суми зі страховика в суду немає (т.1 а.с. 33, 34).

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі послався також на те, що придбання ліків за чеками № 146082 від 17.07.2012 на 23,56 грн., № 20633 від 22.08.2012 на 54,00 грн., № 3993 від 15.01.2013 на 11,70 грн. і № 150910 від 24.01.2013 на 14,40 грн. обумовлено відновленням після стоматологічних операцій - знеболююче, ротовий антисептик (т.1 а.с. 28, 30, 33).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 пославшись на загальну необхідність придбання зазначених ліків, не вказав які саме лікарі виписали ці ліки та чи була необхідність їх прийому пов`язана з ДТП, що сталася 28.05.2012, тому колегія суддів уважає, що у стягненні цих сум належить відмовити.

З тих же підстав належить відмовити й у стягненні сум за придбання ліків згідно з чеком № 128565 від 09.12.2012 на 239,77 грн. (Стратадерм гель 10 г) (т.1 а.с. 31). А чек № 83199 від 08.06.2012 на суму 232,70 грн. суду не наданий.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що наданий ПАТ «СК «Країна» чек зі стоматології № 9 від 19.10.2013 підтверджує понесення позивачем витрат на встановлення тимчасових пластмасових коронок в розмірі 660 грн в межах відновлення зубів, травматично видалених під час ДТП у 2012 році.

Як убачається із наданої позивачем копії квитанції № 2 від 19.10.2013 ТОВ «Дентал Бутік» було сплачено 660 грн за виготовлення трьох пластмасових коронок (т.1 а.с. 32). Згідно з актом виконаних робіт ТОВ «Дентал Бутік» від 17.09.2013 зазначені роботи були виконані на користь ОСОБА_1 15.03.2013 (т.1 а.с. 56-57). За відсутності даних, що ОСОБА_1 оплатив 19.10.2013 роботи, виконані на його користь ТОВ «Дентал Бутік» 15.03.2013, страховик обґрунтовано відмовив у виплаті зазначених сум. Підстав для визнання такої відмови неправомірною суд не вбачає.

Стосовно не визнаних ПАТ «СК «Країна» благодійних внесків на суму 170 грн (26.06.2012, 26.07.2012 та 03.12.2012) колегія суддів уважає, що за відсутності належних доказів того, що це була оплата за певні медичні послуги, надані ОСОБА_1 в Харківській міській поліклініці №8, ці кошти стягненню зі страховика не підлягають. Позивач таких доказів не надав, тому суд першої інстанції правомірно відмовив у їх стягненні (т.1 а.с. 30-31). З цієї ж причини не підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 благодійний внесок від 30.07.2012 в розмірі 32 грн (т.1 а.с. 34).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 послався на те, що не визнані страховиком квитанції без вказівки послуги на суму 1607 грн були оплатою двох панорамних знімків щелепи (чеки від 05.06.2012 і від 03.12.2012 на суми 100 грн і 120 грн.) та оплатою лазерного згладжування шраму на брови 20.02.2013 на суму в 1387 грн (т.1 а.с. 29, 31, 33). Колегія суддів погоджується із відзивом на апеляційну скаргу ПАТ «СК «Країна», що без зазначення у квитанції конкретної процедури, за яку ці кошти були перераховані, не можливо перевірити чи була ця процедура пов`язана з лікуванням ушкоджень, викликаних ДТП 28.05.2012, отже, у стягненні цих сум правомірно відмовлено.

Посилання апеляційної скарги на те, що хоча придбання 23.04.2012 лікарського засобу на суму 130 грн 34 коп. згідно з чеком № 381092 відбулося до аварії, використаний засіб був для лікування травм, викликаних ДТП 28.05.2012, жодним чином не доведене.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на те, що витрати на профгігієну порожнини рота в сукупному розмірі 2190 грн викликані тим, що йому проводили дві хірургічні операції - остеопластику альвеолярного гребеня й установку імплантатів та операцію розкриття імплантів й установки формувачів ясен. Ці дві операції вимагають проведення профгігієни порожнини рота, які були здійснені та оплачені згідно з чеком №3 від 17.07.2012 на суму 720 грн та №6 від 18.01.2013 на суму 720 грн. Оплачена за чеком № 11 від 25.04.2014 профгігієна порожнини рота на суму 750 грн була проведена згідно з письмовими рекомендаціями лікаря (Положення про середньостатистичних гарантійні терміни і терміни служби на стоматологічні послуги ТОВ «ДенталБутік») з огляду на необхідність належного і своєчасного догляду за протезом, збереження гарантійних зобов`язань (т.1 а.с. 27, 32).

Колегія суддів не може погодитися із доводами представника ПАТ «СК «Країна», що виконані ОСОБА_1 процедури професійної гігієни порожнини рота 17.07.2012 та 18.01.2013 не пов`язані з ДТП 28.05.2012 та не мають із ним причинно-наслідкового зв`язку. Як убачається із акту виконаних робіт ТОВ «Дентал Бутік» після цих процедур ОСОБА_1 були здійснені хірургічні операції, необхідність проведення яких була викликана ушкодженнями внаслідок ДТП. Оскільки квитанціями №3 від 17.07.2012 на суму 720 грн та №6 від 18.01.2013 на суму 720 грн підтверджена оплата виконаних робіт, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги позивача про те, що зазначені суми, а саме 1440 грн підлягають стягненню з ПАТ «СК «Країна». Необхідність проведення профгігієни порожнини рота 25.04.2014 позивачем не доведена, тому у стягненні сплачених за неї 750 грн правомірно відмовлено.

Наданий ОСОБА_1 чек № 488857 від 01.06.2012 свідчить про придбання шприца, але до відшкодування ПАТ «СК «Країна» згідно з відзивом на апеляційну скаргу цей чек не подавався, тому відшкодуванню в судовому порядку зазначений чек не підлягає (т.1 а.с. 29).

Наданий ОСОБА_1 чек № 8298 від 09.12.2012 на суму 75 грн 20 коп. не підтверджує придбання ним ліків, рекомендованих лікарем, тому у стягненні цієї суми також правомірно відмовлено (т.1 а.с. 33).

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказане законодавче положення визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Статтею 1195 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Специфіка відшкодування завданої здоров`ю шкоди полягає в тому, що об`єктом відшкодування є не сама зазначена шкода, а майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Цей перелік є орієнтовним і у випадку, коли потерпілий має ще й інші втрати, які пов`язані з відповідним ушкодженням здоров`я, то він має право вимагати і їх відшкодування.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо в потерпілого у зв`язку з ушкодженням здоров`я є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, що підтверджується із зазначенням їх тривалості висновком МСЕК, вони компенсуються Фондом відповідно до частини четвертої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Додаткові витрати потерпілих, на яких дія цього Закону не поширюється (потреба в них та їх тривалість мають підтверджуватися висновком судово-медичної експертизи), підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду.

Розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предметів догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів уважає, що відшкодуванню на користь потерпілого підлягають лише вже понесені витрати, захист права на майбутнє згідно з зазначеними нормами права не можливий.

На підтвердження необхідності понесення 30 666 грн витрат на лікування ОСОБА_1 надав суду складену ТОВ «Дентал Бутік» попердню калькуляцію суми лікування від 02.08.2012. Відповідно до викладених у ній відомостей на першому етапі необхідно буде встановити тимчасовий абатмент на імпланті та пластмасову тимчасову коронку, на другому етапі - встановити естетичний абатмент на імпланті та безметлеву естетичну коронку. Вартість другого етапу згідно з розрахунком складе 25 500 грн (т.1 а.с. 35).

Згідно з додатковими поясненнями ОСОБА_1 , наданими в суд першої інстанції, згідно з чеком № 10 20.11.2013 ТОВ «Дентал Бутік» встановило позивачу естетичний абатмент на імпланті та безметалеву коронку/вінір на загальну суму 25 500 грн (т.2 а.с. 27-30).

Ця сума позивачу була перерахована ПАТ «СК «Країна» 20.07.2017, що підтверджується копією платіжного доручення № 10769 (т.2 а.с. 10).

Заявляючи до стягненню 30 666 грн за попереднім розрахунком від 02.08.2012, ОСОБА_1 не вказує, чому вже відшкодована йому сума 25 500 грн повторно підлягає стягненню з ПАТ «СК «Країна». Позивач також не надає доказів, що ним на відновлення свого здоров`я внаслідок ДТП 28.05.2012 витрачено 169 533 грн. Позивач також не надає належних і допустимих доказів, що зазначені до стягнення суми будуть гарантовано ним витрачені на лікування у зв`язку із ДТП 28.05.2012.

Отже, із заявлених ОСОБА_1 в позові 37 032 грн 97 коп., з яких із ПАТ «СК «Країна» ОСОБА_1 в межах ліміту відповідальності просив стягнути 24 500 грн, з ПП «ТМ-Віра» - 12 532 грн 97 коп., 30 666 грн не підлягають стягненню, оскільки ці кошти позивачем не сплачувалися й не доведена їх гарантована сплата у майбутньому. Із 6 366 грн 97 коп., що залишилися, колегія судів уважає обґрунтованими лише 2 171 грн 93 коп. (171,25+535,7+1440+24,98).

Також не підлягає стягненню з ПП «ТМ-Віра» 169 533 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Оскільки 2 171 грн 93 коп. перебуває в межах ліміту страхової відповідальності ПАТ «СК «Країни», саме з цього відповідача на користь позивача належить стягнути зазначену суму. В частині відмови у стягненні цих сум рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - змінити.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що стягнута на його користь сума в 65 000 грн на відшкодування моральної шкоди не відповідає тяжкості його моральних страждань, завданих ДТП 28.05.2012.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Колегія суддів уважає, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, врахував принципи розумності та справедливості й правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди. Доводи апеляційної скарги правильності висновку суду першої інстанції в цій частині не спростували.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в цій частині належить залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).

Апеляційна скарга ОСОБА_1 визнана судом апеляційної інстанції обґрунтованою на 0,64 процента. При подачі апеляційної скарги сплаті підлягало 5123 грн 45 коп., отже, з ПАТ «СК «Країна» в дохід держави належить стягнути 32 грн 79 коп. судового збору.

Оскільки при ухваленні судового рішення Дзержинським районним судом м. Харкова питання розподілу судових витрат не вирішувалося, підстав для зміни такого розподілу немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 4 червня 2019 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої здоров`ю.

В цій частині ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 2171 (дві тисячі сто сімдесят одну) гривню 93 (дев`яносто три) копійки відшкодування матеріальної шкоди, завданої здоров`ю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» в дохід держави 32 гривні 79 копійок судового збору, що підлягав сплаті при подачі апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 23 жовтня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук