МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2020 р. Справа №370/1986/17

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., із секретарем судового засідання Прокопчук О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку загального позовного провадження справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , Мостищанська сільська рада Макарівського району Київської області, про поділ в натурі майна, належного на праві спільної часткової власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , (далі - позивачка), в собі представника адвоката Левочка Я.А., звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , (далі - відповідачка), вказавши третіми особами без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачки ОСОБА_3 , (далі - третя особа), Мостищанську сільську раду Макарівського району Київської області (далі - Мостищанська сільська рада), в якому вказала, що відповідно до рішення Макарівського районного суду Київської області від 12.04.2007 року за нею було визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння у АДРЕСА_1 . 31.07.2007 року нею відповідно до вимог чинного законодавства було зареєстровано право власності на 1/2 частину вищезазначеного нерухомого майна.

А відповідно до рішення Макарівського районного суду Київської області від 06.03.2017 року за відповідачем було визнано право власності 1/4 частину вказаного вище домоволодіння. Інша 1/4 частина належить ОСОБА_3 , який спадщину прийняв, але не отримав свідоцтва про право на спадщину та не зареєстрував право власності у встановленому законом порядку.

Як вказує позивач, земельна ділянка, на якій розташоване вказане домоволодіння не приватизована.

Позивач також вказує, що після набуття права власності на вищезазначене нерухоме майно, сторони за даним позовом не можуть досягти згоди щодо добровільного визначення порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями, оскільки відповідачка всіляко перешкоджає позивачці у вільному користуванні наведеним вище нерухомим майном та відмовляється від добровільного вирішення існуючого між ними спору.

За викладених обставин позивач вважає, що слід здійснити поділ спірного домоволодіння (житлового будинку, господарських будівель і споруд) у судовому порядку шляхом виділу відповідачці належної їй частки у натурі на підставі ст. 364 ЦК України, про що позивач і просила суд у своєму позові.

Ухвалою суду від 13.10.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 , прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 15.06.2018 року у зв`язку із набранням чинності новою редакцією ЦПК України, судом ухвалено продовжувати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено 5-денний строк третім особам для подання письмових пояснень на позов.

Копію ухвали суду від 15.06.2018 року відповідачу вручено 05.07.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №756 (а.с. 26). Відзиву на позовну заяву відповідач в установлений судом строк не подав.

Копію ухвали суду від 15.06.2018 року третім особам вручено 03.07.2018 та 05.07.2018 року відповідно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 25, 27), у встановлений судом строк письмових пояснень на позов не подали.

Ухвалою суду від 24.07.2019 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 29.10.2019 року відвід судді, заявлений ОСОБА_1 , визнано необгрунтованим, заяву про відвід передано на розгляд іншого судді.

Ухвалою суду від 20.11.2019 року заяву ОСОБА_1 , про відвід судді відхилено.

Ухвалою суду від 21.08.2020 року задоволено відвід ОСОБА_1 , про відвід судді у даній справі, справу передано на розгляд іншого судді.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2020 року, дана справа передана на розгляд судді Тандира О.В.

Розгляд справи призначено на 07.10.2020 року.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень та довідки про отримання СМС повідомлень. (а.с. 86-90), що відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає вирішенню даного спору. Правова позиція щодо можливості вирішення судом справи за відсутності позивача чи його представника викладена у постанові ВП/ВС від 27.05.2020 року у справі №9901/949/18.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач є власником 1/2 частини домоволодіння у АДРЕСА_1 , на підставі рішення Макарівського районного суду Київської області від 12.04.2007 року. 31.07.2007 року за позивачем було зареєстровано право власності на 1/2 частину вищезазначеного нерухомого майна, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номерами - 15430065, номер запису - 176 в книзі № 1 (а.с. 11).

Згідно рішення Макарівського районного суду Київської області від 06.03.2017 року за відповідачем було визнано право власності на 1/4 частину вказаного вище домоволодіння.

Інша ж 1/4 частина належить ОСОБА_3 , який спадщину прийняв, але не отримав свідоцтва про право на спадщину та не зареєстрував право власності у встановленому законом порядку.

Як вказує позивач, земельна ділянка, на якій розташоване вказане домоволодіння не приватизована.

Вирішуючи заявлені ОСОБА_1 , вимоги, суд керується наступним.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ще одним принципом цивільного судочинства є диспозитивність. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 ЦК України, при чому вказаний перелік не є вичерпним. Згідно ч. 3 вказаної статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно із ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту вказаної статті право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.

Частиною третьою ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Тому кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві спільної часткової власності.

Разом із тим, згідно зі ст. 364 ЦК України виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Для вирішення питання можливості поділу об`єкту нерухомого майна позивачу небхідним було клопотати перед судом про проведення будівельно-технічної експертизи, щодо можливості поділу спірного домоволодіння на окремі ізольовані один від одного приміщення, з окремими виходами, окремими системи водопостачання, водовідведення, опалення, тощо, з рахуванням умов, що передбачені чинними будівельними нормами, санітарними правилами.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

У порушення ст.ст. 12-81 ЦПК України позивач такого висновку експертизи суду не надав, про проведення такої експертизи перед судом не клопотав, а тому вирішити питання про виділ її частки із спільної часткової власності не передбачається можливим, наслідком чого є відмова у даному позові.

При цьому, звертаючись із вказаними вимогами до суду, поза увагою позивача залишився і інший співвласник майна, вказаний нею у позові третьою особою, а саме ОСОБА_3 , який має бути у даному спорі або позивачем, або відповідачем.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 206, 247, 265, 141, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , Мостищанська сільська рада Макарівського району Київської області, про поділ в натурі майна, належного на праві спільної часткової власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.10.2020 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 - адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 - адреса: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 - адреса: АДРЕСА_2 .

Мостищанська сільська рада - адреса вул. Шевченка, 3, с. Мостище, Макарівський район, Київська область, 08071; .

Суддя О.В. Тандир