Справа № 202/3624/20
Провадження № 2/202/1515/2020
03 грудня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Кухтіна Г.О.
за участю секретаря Паленко І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу, -
Позивачка ОСОБА_1 у червні 2020 року звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вказаним позовом.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 листопада 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між сторонами по справі, актовий запис № 1146. Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сторони спільного господарства не ведуть та подальше збереження шлюбу не можливе, у зв`язку з чим просила розірвати шлюб.
Позивач в судове засідання не з`явилася. Згідно заяви, поданої через канцелярію суду, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
З матеріалів справи судом встановлено, що 28 листопада 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 1146, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .
В шлюбі у сторін народилися спільна дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .
Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки та сторони не ведуть спільного господарства тривалий час, примирення неможливе.
Спір щодо поділу майна та визначення місця проживання дитини відсутній.
Відповідно до ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.
Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.
Причиною розпаду сім`ї є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення.
Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню з відповідача на її користь.
Керуючись ст. ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу, - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 28 листопада 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 1146, які мають спільну дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 840,80 грн.
Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_5 ».
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.О. Кухтін