1Справа № 335/9241/19 2/335/314/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,

за участю учасників справи:

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом спадкоємцем третьої черги за правом представлення,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року позивач, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, у зв`язку з наявністю підстав для спадкування майна після смерті сестри, ОСОБА_5 , та відсутністю документального підтвердження родинних відносин з померлою.

Позовна заява ОСОБА_3 мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла двоюрідна сестра позивача, ОСОБА_5 , яка заповіту не залишила. Позивач та відповідач є спадкоємцями за законом третьої черги за правом представлення, які спадщину прийняли. Позивач зазначив, що його мати, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 була рідною сестрою батька спадкодавця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , проте свідоцтв про народження їх батьків не збереглось за давністю та через єврейське походження і переслідування їх батьків. Посилався також на те, що збереглись родинні фотокартки, документи батьків, пояснення, які можуть надати свідки на підтвердження родинних відносин. Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Посилаючись на неможливість оформлення спадщини у позасудовому порядку через неможливість підтвердження родинних зв`язків та відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, просив задовольнити його вимоги.

ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_4 мотивові тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна сестра, ОСОБА_5 , спадкоємицею якої вона є за правом представлення у третю чергу. Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона прийняла у встановленому законом порядку, звернувшись до нотаріальної контори. Посилаючись на письмове повідомлення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чорненької О.М. №300/01-16 від 28.08.2019 року, яким їй роз`яснено про зупинення нотаріальної дії до вирішення справи судом, через що вона не може оформити спадщину, просила визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 вцілому, а у первісному позові відмовити, вимоги за первісним позовом ОСОБА_4 не визнала в повному обсязі.

Ухвалою суду від 17.09.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_3 , визначено розгляд проводити в порядку загального позовного провадження, витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чорненької О.М. завірену належним чином копію спадкової справи, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 (а.с. 48).

Ухвалою суду від 13.11.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 , закрито підготовче провадження у справі (а.с. 171-173).

Представник позивача ОСОБА_3 , адвокат Серболова Н.М., позовні вимоги в судовому засіданні підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 , адвокат Вельможка О.О., позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, проти первісного позову заперечив. Надав пояснення аналогічні поясненням викладеним у зустрічній позовній заяві.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін та їх представників, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, допитавши свідків, дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 12.11.2018 року складено відповідний актовий запис № 7131, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 76). Заповіту ОСОБА_5 не залишила. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтв про право на спадщину № 2-2099 та № 2-2100 від 08.09.2008 року, виданих Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою (а.с. 60-63).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 спадкоємці першої та другої черги за законом відсутні, але спадщину прийняли, як спадкоємці третьої черги за законом за правом представлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчать матеріали спадкової справи № 47 за 2018 рік, яка заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, Чорненькою О.М. (а.с. 73-114).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Відповідно до ч. 4 ст.1266 ЦК України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 07.06.2017 року у справі № 6-161цс17: «Спадкування за правом представлення це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини. Спадкування за правом представлення є різновидом спадкового правонаступництва.

Якби особа, яку представляють, була б живою на час відкриття спадщини, то вона і була б спадкоємцем за законом, у даному ж випадку на її місце заступив спадкоємець за правом представлення, обсяг прав якого у праві представлення не залежить від фактичних прав особи, яка померла на час відкриття спадщини.

Отже, під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини».

Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановленні факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до п. 9 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Судом встановлено, що сторони у справі є двоюрідним братом та сестрою померлої ОСОБА_5 і мають рівнозначні права на спадщину, яка залишилась після її смерті. Родинні відносини ОСОБА_4 із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 від 25.11.1952 року, свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_4 , свідоцтвами про народження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 70, 79, 80, 84, 85).

Родинні відносини ОСОБА_3 з ОСОБА_5 підтверджуються зібраними у справі доказами: свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 від 10.09.1974 року (матір`ю була ОСОБА_10 , її національність як і національність батька спадкодавця зазначена як єврейська) (а.с. 101-102), свідоцтвом про одруження батьків ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 13.01.1967 року (а.с. 103), свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 від 19.03.1980 року (а.с. 79), змістовним фотоальбом родини ОСОБА_11 , який було в оригіналі досліджено судом, з докладним описом зображених на фото всіх членів родини ОСОБА_11 , зокрема, матері ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та батька ОСОБА_5 , ОСОБА_7 з відображенням їх біографії, родинних зв`язків (а.с. 19, 127-138). У родинному альбомі містяться багаточисленні фото батька спадкодавця ОСОБА_5 ОСОБА_7 та самої ОСОБА_5 у різному віці. Відповідач та її представник не надали заперечень щодо невідповідності зазначених осіб зображеним на фото або отримання фото позивачем ОСОБА_3 протиправним шляхом. Суд дійшов до висновку, що позивач дорожить родинними зв`язками родини ОСОБА_11 , походженням, зберігає фотоальбом та історії родини для нащадків.

Судом досліджено оригінал газетної статті, (а.с. 139) у якій відображено фото батька спадкодавця, ОСОБА_7 , яке повністю збігається з фотокартками наданими ОСОБА_3 , що містяться у родинному фотоальбомі позивача та містить інтерв`ю з біографічним описом життя ОСОБА_7 , зазначення про його походження, родину. Суд також бере до уваги той факт, що ОСОБА_3 надано у матеріали справи копії документів спадкодавця, зокрема, копії паспорту, ідентифікаційного коду, свідоцтва про народження, довідки з пенсійного фонду спадкодавця, які зберігались у нього.

Судом досліджено трудову книжку та профспілковий білет матері ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , яка за фахом була ретушером, що збігається з відомостями вказаними у газетній статті, зміст якої досліджено судом (а.с. 152-158).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , підтвердили факт родинних відносин, який просить встановити позивач. Свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона працювала у єврейській організації ХЕСЕД, родина ОСОБА_11 проживала на її дільниці, тому вона обслуговувала її тривалий час і добре пам`ятає членів родини та може підтвердити той факт, що ОСОБА_3 доводився двоюрідним братом по матері - ОСОБА_5 , яка раніше рахувалась у них як ОСОБА_11 , батьки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та ОСОБА_19 були рідними братом і сестрою. В своїх поясненнях посилалася на анкету ОСОБА_5 , яка зберігалася за її життя у єврейській організації ХЕСЕД.

З показів зазначених свідків випливає, що ОСОБА_7 , є рідним братом ОСОБА_20 ) ОСОБА_21 , яка є його рідною сестрою і рідною тіткою ОСОБА_5 , і матір`ю ОСОБА_3 .

Крім того, суд допитав свідків зі сторони позивача за зустрічним позовом, зокрема, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , з пояснень яких випливає, що за життя спадкодавця ОСОБА_5 , їм нічого не було відомо про ОСОБА_3 .

Матеріали справи містять відповіді з архівних установ України, Росії та Білорусії, з яких вбачається відсутність записів про народження матері позивача (а.с.223-231).

Проаналізувавши показання допитаних свідків, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність факту родинних відносин ОСОБА_3 із спадкодавцем та наявність у нього права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 двоюрідної сестри, ОСОБА_5 , в порядку спадкування за законом за правом представлення у третю чергу нарівні з відповідачем ОСОБА_4 .

Системний аналіз норм процесуального законодавства, свідчить про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а тому доказування має бути спрямоване на з`ясування фактів, якими обґрунтовувалися заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи, та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності спадкоємців ОСОБА_5 сторін у справі, шляхом його визнання, ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягає використанню національними судами України як джерело права.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі „Ятрідіс проти Греції зазначив, що володіння майном повинно бути законним.

Враховуючи обставини справи, що склалися, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позовних вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_4 частковому задоволенню.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, при задоволенні первісного позову та частковому задоволенні зустрічного позову, суд вважає за необхідне звільнити сторони від обов`язку сплачувати одна одній частину судових витрат.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом спадкоємцем третьої черги за правом представлення, - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , є рідним братом ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка є його рідною сестрою і рідною тіткою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 і матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_11 , двоюрідної сестри, ОСОБА_5 .

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті, двоюрідної сестри, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 в м. Запоріжжя.

В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26.10.2020 року.

Суддя Ю.В. Геєць