Справа № 645/3675/18
Провадження № 2/645/52/20
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

21 жовтня 2020 р. . Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.

за участю секретаря судових засідань Гурської С.Ю.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання сторін по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуприна Галина Олександрівна, про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,-

ВСТАНОВИВ:

03.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуприна Галина Олександрівна, в якому просить суд:

1) Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 04.11.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений 04.11.2017 року приватна V нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Галиною Олександрівною, реєстровий номер 2522.

2) Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 грошові кошти сумі 697950,00 грн., які були передані на виконання договору купівлі-продажу квартири N2142 будинку АДРЕСА_2 , укладеного 04.11.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого 04.11.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Галиною Олександрівною, реєстровий номер 2522.

3) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки у розмірі 24007,70 грн.

4) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

До судового засідання сторони не з`явились.

Від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення терміну карантину.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, якою просить провести судове засідання у її відсутність з урахуванням її правової позиції, викладеної письмово, та крім того, з огляду на численні заяви позивача про відкладення розгляду справи, просить залишити позов без розгляду.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.07.2018 зазначений позов залишено без руху.

Ухвалою від 26.09.2018даний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

23.10.2018 позивачем подана заява про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 25.10.2018 задоволена частково: заборонено вчиняти дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_3 в частці 5/8, що належить на праві часткової приватної власності ОСОБА_2 .

Справа неодноразово призначалась до підготовчого судового засідання, проте судові засідання відкладались за клопотанням позивача.

Ухвалою суду від 10.09.2019 підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду.

Судове засідання 30.01.2020 відкладено за клопотанням відповідача ОСОБА_2 у зв`язку з потребою в правовій допомозі та ознайомленням з матеріалами справи, а також у зв`язку з неявкою позивача, яким через канцелярію суду надана заява про відкладення розгляду справи з причини відсутності у нього можливості бути присутнім на судовому засіданні.

Справу призначено до розгляду на 11.03.2020, яке не відбулось з причини перебування головуючого судді в нарадчій кімнаті з розгляду іншого кримінального провадження.

Справу призначено до розгляду на 13.04.2020.

10.04.2020 електронною поштою позивачем на адресу суду направлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину, спричиненого корона вірусом COVID-19. Справу відкладено на 28.05.2020.

25.05.2020 на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 , з якої вбачається, що присутньою в судовому засіданні бути не може за станом здоров`я, та знаходиться на самоізоляції.

27.05.2020 від позивача електронною поштою надійшло клопотання про перенесення розгляду справи до закінчення терміну карантину на території України. Справу призначено до розгляду на 16.09.2020.

02.09.2020 на електронну адресу суду надійшла аналогічна заява позивача про відкладення розгляду справи, посилаючись на карантинні заходи. Розгляд справи відкладено на 21.10.2020.

06.10.2020 позивачем в черговий раз позивачем надано клопотання про перенесення розгляду справи до закінчення терміну карантину в Україні.

Однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст. 2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальних прав.

Відповідно до ст.2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Частиною 1статті 4ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частині 1статті 5ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частина 2 та 5статті 12ЦПК України визначає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Як передбачено ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Частина 1статті 44 ЦПК України визначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому, суд зазначає, що ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч. 3ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

Оцінюючи обставини, які характеризують процесуальну поведінку позивача щодо численних клопотань про відкладення справи, суд розцінює як зловживання позивачем своїми процесуальними правами, відсутністю бажання захисту своїх порушених прав та щонайшвидшого розгляду справи по суті.

Щодо зловживанням позивачем своїми правами слід прийняти до уваги наступне.

Реалізація принципу змагальності в цивільному судочинстві спонукає учасників справи та їх представників до використання всіх можливих механізмів захисту права, у зв`язку з чим ними можуть допускатися і певні зловживання. Водночас слід наголосити, що зловживання правом має розглядатися як процесуальне правопорушення виключно за умови встановлення причино-наслідкового зв`язку між зловживанням та завданою шкодою (встановленням певних ризиків) іншому учаснику справи. Тобто зловживання процесуальним правом як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в порушенні умов належної реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав іншими учасниками справи.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 6.09.2018, справа №552/2378/17).

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14.

«Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законнім діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій» (окрема думка судді Валентини Сімоненко щодо постанови ВС від 02 жовтня 2019 року у справі №750/3021/18).

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами не допускається.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад цивільного судочинства.

Ухилення позивача від участі в судовому розгляді поданого ним же позову порушує права іншої сторони відповідача, обмежує його у реалізації прав як власника нерухомого майна через наявність судового спору щодо такого майна.

Слід також зважити на порушення розумних строків розгляду спору.

Системний аналіз положень Цивільно-процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження,зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух(рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

У зв`язку з наведеним, враховуючи повторність неявки в судове засідання, відсутність клопотання про участь в режимі відеоконференції, беручи до уваги те, що в постанові від 16.07.2020 року Верховний Суд висловив позицію про те, що саме адаптивний карантин не є перешкодою для прибуття у суд, залишення позовної заяви без розгляду, на думку суду, у даному випадку, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У відповідності до частини 3ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

За таких обставин, суд вважає можливим залишивши позов без розгляду.

Суд вважає доцільним роз`яснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає можливості повторного звернення до суду.

Керуючись ст.ст.44,257,372 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чуприна Галина Олександрівна, про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що у разі залишення позовної заяви без розгляду, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Повний текст складено 22.10.2020.

Суддя -