КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 372/3499/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 ,на рішення Обухівського районного суду Київської області, ухвалене у складі судді Потабенко Л.В. в м. Обухів 16 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, просила стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , яка продовжує навчання у Державному вищому навчальному закладі «Київський коледж легкої промисловості» на денній формі навчання в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на особу відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 23-річного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що перебувала в шлюбі із відповідачем, під час якого народжено дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в подальшому шлюб між сторонами було розірвано. На даний момент повнолітня ОСОБА_4 навчається на 4 курсі Державного вищого навчального закладу «Київський коледж легкої промисловості» на денній формі навчання. Відповідач на утримання дочки матеріальної допомоги не надає, вона не в змозі самостійно її утримувати, у зв`язку з тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду, крім того, вона має на утриманні ще одну дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач є забезпеченою працездатною особою та може надавати матеріальну допомогу дочці, що навчається на стаціонарі та не в змозі себе забезпечити.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 січня 2020 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 вересня 2019 року до закінчення дитиною навчання, але не довше, ніж до досягнення дитиною 23 років.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 06 липня 2020 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 січня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що його право на участь в судовому розгляді справи порушено судом, про наявність рішення він дізнався лише 08 червня 2020 року, отримавши виклик до державного виконавця по відкритому провадженню про стягнення аліментів, жодного разу не отримував повістки про виклик до суду, оскільки їх направляли за неправильною адресою, яка не відповідає адресі його реєстрації.

Вказував, що позивач у своєму позові приховала, що з відповідача на користь молодшої дочки ОСОБА_5 стягуються аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 .

Зазначав, що повторно зареєстрував шлюб, у якому народжено дитину, яку він також повинен утримувати.

Заперечував проти стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на користь позивача, а не на користь дитини, що дійсно б відповідало інтересам дитини. Вважав, що кошти, які стягнуто судом першої інстанції з відповідача, фактично підуть на власні потреби позивача у справі, а не на утримання та матеріальне забезпечення повнолітньої дитини.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Так, повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст. ст. 128 - 130 ЦПК України.

Частинами 1 - 4 ст. 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка не є обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно із ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У п. 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи впродовж усього часу її розгляду судом, оскільки вся поштова кореспонденція, направлена на адресу відповідача, повернута до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 12 грудня 2018 року в справі № 752/11896/17-ц, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування учасника справи про час і місце її розгляду.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув, розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 , щодо якого відсутні докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, чим позбавив відповідача можливості скористатись наданими йому ст. ст. 43, 49 ЦПК України процесуальними правами при розгляді справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Таким чином, апеляційним судом встановлено обставини, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції в зв`язку із порушенням норм процесуального права, рішення суду не може вважатись законним і обґрунтованим, не може залишатись в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, апеляційний суд виходить із наступного.

Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4).

Згідно акту депутата Обухівської міської ради від 03 вересня 2019 року, депутатом проведено обстеження на предмет проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 і при обстеженні встановлено, що ОСОБА_4 за даною адресою не зареєстрована, але проживає з 2016 року по даний час (а. с. 3).

Згідно довідки Державного вищого навчального закладу «Київський коледж легкої промисловості» від 30 серпня 2019 року № 409, ОСОБА_4 навчається у даному коледжі на 4 курсі денної форми навчання, термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року (а. с. 8).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім того, відповідачем до апеляційної скарги надано копію рішення Обухівського районного суду Київської області від 15 листопада 2004 року у справі № 2-1484/2004, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходу громадян, починаючи з 11 жовтня 2004 року до повноліття дитини (а. с. 62), копію рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 серпня 2011 року, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь ОСОБА_3 , починаючи з 04 серпня 2011 року, до досягнення старшою дитиною повноліття (а. с. 63); копію свідоцтва про шлюб, зареєстрований ОСОБА_1 із ОСОБА_7 16 січня 2015 року (а. с. 64), копію свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (а. с. 65).

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 січня 2020 року ухвалене в заочній формі у відсутності відповідача, який не був повідомлений про дату, час і місце засідання суду, він не міг подати ці докази до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а тому такі докази приймаються апеляційним судом.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 обґрунтовувала його тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на четвертому курсі вищого навчального закладу на денній формі навчання і потребує коштів на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники тощо, відповідач на утримання дочки матеріальної допомоги не надає, а вона не в змозі самостійно її утримувати, оскільки має на утриманні ще одну дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позову ОСОБА_3 , апеляційний суд враховує наступні обставини, які доводяться наявними в матеріалах справи доказами: ОСОБА_4 , 2001 року народження, яка є повнолітньою дитиною позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 , проживає із позивачем, в період із 01 вересня 2016 року до 30 червня 2020 року навчалася на денній формі у Державному вищому навчальному закладі «Київський коледж легкої промисловості» та потребувала в зв`язку із цим матеріальної допомоги (а. с. 3, 4, 8); відповідач, 1982 року народження, є особою працездатного віку (а. с. 45); рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 серпня 2011 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття (а. с. 63); ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_7 , в якому у них народжено дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 64 - 65).

Інші обставини, які могли б мати значення для справи, сторонами не повідомлено і відповідних доказів не надано.

Отже, оскільки повнолітня дитина сторін ОСОБА_4 продовжувала навчання в період із 01 вересня 2016 року до 30 червня 2020 року і в зв`язку з цим потребувала матеріальної допомоги, а відповідачем не надано доказів неможливості її утримання в зв`язку із непрацездатністю, станом здоров`я або будь-якими іншими обставинами, апеляційний суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини за вказаний період.

Апеляційний суд приймає до уваги, що із відповідача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), наявність у нього дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і враховує, що необхідність утримувати інших неповнолітніх дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка її потребує у зв`язку із навчанням.

Визначаючи розмір аліментів, апеляційний суд враховує зміст положень ст.199 СК України, в тому числі те, що Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Аналогічні правові висновки містяться у ряді постанов Верховного Суду, а саме: від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16, від 21 березня 2018 року у справі № 308/2268/16-ц, від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц, в яких Верховний Суд вказав на рівність обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах на повнолітню дитину, незалежно від того, з ким із них вона проживає.

Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, апеляційний суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, вважаючи такий розмір аліментів, який просила стягнути позивач, обґрунтованим, достатнім, справедливим, таким, що може забезпечити потреби дитини, яка продовжує навчання, а також забезпечить рівність обох батьків у виконанні обов`язку з утримання дитини.

Апеляційний суд відхиляє заперечення апеляційної скарги проти стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на користь позивача, а не на користь дитини, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання, а отже такий спосіб стягнення аліментів встановлено законом у випадку, якщо з позовом про стягнення аліментів звертається інший з батьків, і доводи апеляційної скарги в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи відповідача у апеляційній скарзі, що стягнуті з нього кошти на утримання повнолітньої дитини фактично будуть витрачені на власні інтереси позивача у справі, є нічим не підтвердженими припущеннями і в зв`язку з цим відхиляються апеляційним судом.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене із порушенням норм процесуального права, оскільки справу розглянуто судом за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, а оскільки таке повідомлення було обов`язковим, і враховуючи, що відповідач обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, це відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції із прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 січня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_2 ) аліменти на утримання повнолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 вересня 2019 року до закінчення дитиною навчання по 30 червня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2020 грн.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.