Справа № 307/3043/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 вересня 2020 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,

з участю секретаря: Микуляк Є.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 22 листопада 2018 року у справі № 307/3043/18 (Головуючий: Чопик В.В.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Тячівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного Територіального Управління юстиції у Закарпатській області про скасування арешту, мотивуючи тим, що 25 грудня 2015 року рішенням Тячівського районного суду визнано недійсним договір дарування Ѕ частини житлового будинку з надвірними спорудами, укладений між нею, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , який посвідчений 01 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю. і зареєстрований в реєстрі за №9582 і визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0310 га. кадастровий номер :02:002:0567, укладений між нею і ОСОБА_3 , який посвідчений 01.10.2012 року приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю. і зареєстрований в реєстрі за № 9578.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 21 грудня 2016 року рішення Тячівського районного суду від 25 грудня 2015 року залишено без змін.

09 лютого 2017 року, позивач через представника звернулася з письмовою заявою до приватного нотаріуса Крец М.Ю. як державного реєстратора із письмовою заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, однак нотаріус відмовився прийняти письмову заяву, а також відмовила у державній реєстрації права власності у зв`язку з реєстрацією права власності на нерухоме майно за іншим власником ОСОБА_3 , а також відмовилася надати письмове рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

25 січня 2017 року представником позивача отримано інформаційну довідку № 78831398 згідно якої домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , що належав їй до вчинення правочину договору дарування, зареєстровано право власності на 1/2 житлового будинку за ОСОБА_3 .

На даний час у єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про право власності, на особу ОСОБА_3 на підставі договору дарування № 9582 від 01.10.2012 року, який визнано в судовому порядку недійсним.

Реєстрація права власності за ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , порушує її права як власника, оскільки позивач - ОСОБА_4 позбавлена права зареєструвати право власності на будинок, що належав їй на законних підставах згідно рішення судів, а також право власності на земельну ділянку власником якої позивач була згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки на даний момент накладено відповідачем арешт на все майно ОСОБА_3 в тому числі на вищезазначений будинок.

Позивач має намір зареєструвати домоволодіння та земельну ділянку на якій розташований житловий будинок у єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно і реєстрація права власності на житловий будинок, що на даний момент зареєстровано за іншою особою фактично порушує її право у реєстрації права власності належного позивачу майна через накладений арешт відповідачем.

У зв`язку з накладенням арешту на житловий будинок за вищезазначеною адресою з відсутністю реєстрації на нього позивач позбавлений права повноцінно використовувати своє майно, а саме права розпорядження своєю власністю.

Рішенням Тячівського районного суду від 04 травня 2017 року у справі № 307/549/17 зобовязано приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю. скасувати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно, а саме права власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 70,02 кв.м. житловою площею 41,10 кв.м. розташованого в АДРЕСА_1 .

Посилаючись на вищезазначені обставини на ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 41 Конституції України, ст. 182, ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України, п. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач просила суд скасувати накладення арешту постановами про арешт майна боржника: ВП №53285484 від 25.01.2017 року, ВП №38263807 від 23.08.2013 року, ВП №54710061 від 14.09.2017 року Тячівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного Територіального Управління юстиції у Закарпатській області на нерухоме майно, що зареєстроване за ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 а саме: житловий будинок на дві житлові кімнати загальною площею 70,02 кв. м , жилою площею 41,10 кв. м., реєстраційний номер 37719637.

Рішенням Тячівського районного суду від 22 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано накладення арешту постановами про арешт майна боржника : ВП №53285484 від 25.01.2017 року, ВП №38263807 від 23.08.2013 року , ВП №54710061 від 14.09.2017 року Тячівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного Територіального Управління юстиції у Закарпатській області на нерухоме майно, що є зареєстрованим за ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок на дві житлові кімнати загальною площею 70,02 кв. м , жилою площею 41,10 кв. м., реєстраційний номер 37719637.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 , який не брав участі у справі подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки повинен був бути залучений до участі у справі, як особа, права та законні інтереси якої порушуються у даній справі і ОСОБА_3 , який не залучався до розгляду справи, не виконав своїх зобов`язань перед ОСОБА_1 за договором позики і має заборгованість з повернення суми позики, так як апелянт має намір скористатися правами позикодавця, наданими чинним законодавством, та звернути стягнення на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 14 січня 2019 року.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2020 року залучено до участі у справі № 307/3043/18 правонаступника ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

ОСОБА_5 правонаступник ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать розписки про вручення їм поштового відправлення і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки росіб, що не були залучені до участі у справі.

Рішенням Тячівського районного суду від 01 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 100 000 грн. заборгованості за договором позики.

На виконання цього рішення суду Тячівським районним судом видано виконавчий лист від 03.05.2017 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 100 000 грн. заборгованості за договором позики.

Постановою заступника начальника Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області Дзябко С.І. від 14 вересня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 307/173/17 виданий 03.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 100 000 грн. заборгованості за договором позики (ВП №5471006).

Постановою заступника начальника Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Дзябко С.І. від 25.01.2017 року на підставі ухвали суду № 307/173/17 виданий 19.01.2017 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_3 і заборонено його відчуження в межах суми позову 100 000 грн. до закінчення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Постановою старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції Сава С.С. від 23.08.2013 року накуладеноарешт на майно боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому листу № 2/307/849/13 виданий 27.05.2013 року виданого Тячівським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 27.03.2013 року.

Згідно зі ст. 395 ЦПК України речовими правами на чуже майно є: право володіння, право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для визнання права на звільнення майна з-під арешту можуть бути: право власності на описане майно або право володіння ним.

У позовах про виключення майна з опису, звільнення майна з-під арешту розглядаються вимоги громадян і організації, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідачами у справі суд залучає боржника, особу в інтересах якої накладено арешт на майно і при постановленні рішення суд першої інстанції скасував оскаржувані постанови і при цьому не вирішив питання про залучення у справі боржника ОСОБА_3 , права та законні інтереси якої порушуються у справі.

На момент постановлення даного рішення ОСОБА_3 не виконав своїх зобов`язань перед ОСОБА_1 за договором позики і має заборгованість з повернення суми позики і рішенням порушено право ОСОБА_1 на стягнення 100 000 грн., шляхом звернення стягнення на Ѕ частину спірного житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки.

Разом з тим, при постановленні рішення про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.08.2013 року суд не вирішив питання про залучення до справи стягувача ОСОБА_7 , як особу, права та законні інтереси якої порушуються у даній справі.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, яким у позові ОСОБА_5 слід відмовити із вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду від 22 листопада 2018 року скасувати.

У позові ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2020 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой