ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1701/20Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Новікова О.М.,

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судового засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 серпня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Марцішевської О.М., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради про зміну встановленого порядку участі у вихованні дитини, -

в с т а н о в и в :

В грудня 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну встановленого порядку участі у вихованні дитини.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що сторони у справі є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У період з 15 січня 2014 року по 07 жовтня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю.

10 листопада 2015 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси визнано мирову угоду, за якою сторони погоджують і встановлюють для батька ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкування з сином: щопонеділка, щочетверга та щосуботи з 11:00 год. до 13:00 год. у присутності матері дитини та з урахуванням обставин, що можуть виникнути.

Позивач вказує, що приймає участь у вихованні дитини, надає добровільно матеріальну допомогу на утримання, а також приймає за погодженням відповідачки, більш активну участь у житті дитини. Враховуючи, що дитина стала більш дорослою і змінився його графік, звернувся до відповідачки з пропозицією укласти відповідний договір, проте отримав відмову.

На підставі наведеного просив суд встановити наступні дні та часи зустрічей батька ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері: кожного понеділка та вівторка з 8:00 год. до 20:00 год. (із урахуванням необхідності відвідування дошкільного закладу, школи, гуртків, секцій та іншого); кожної суботи з 8:00 год. до 10:00 год. неділі ( з ночівлею); у літній період загальний строк - 30 днів, з можливістю виїзду за кордон України; у дні народження батька, бабусі та дідуся; кожного другого Різдва та кожного другого Великодня (Пасха). Встановити для батька ОСОБА_2 право відвідувати сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем його постійного проживання в день його народження та свята.

Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, в остаточній уточненій позовній вимозі ОСОБА_2 просив встановити наступні дні та часи зустрічей батька ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері: щопонеділка та щовівторка з 8:00 год. до 19:30 год; щоп`ятниці з 08:00 год до 09:00 год; перші та треті вихідні місяця з 10:00 год суботи до 19:00 год неділі; влітку (кожного літа) з 15 липня до 31 липня; по непарних роках - Новорічні свята; по парних роках - Різдвяні свята; у день народження сина ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 10:00 год до 14:00 год; у дні народження близьких родичів, а саме: дідуся - ІНФОРМАЦІЯ_4, бабусі- ІНФОРМАЦІЯ_5 тітки - ІНФОРМАЦІЯ_6 хрещеного батька - ІНФОРМАЦІЯ_7, двоюрідної сестри -ІНФОРМАЦІЯ_8 з 10:00 год до 20:00 год ( із урахуванням необхідності відвідування дошкільного закладу, школи, гуртків, секцій, тощо).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 серпня 2020 року позов задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , на зміну способу участі у вихованні та спілкуванні , встановленого мировою угодою від 10 листопада 2015 року, визнаною ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2015 року у справі №712/8411/15-ц: щопонеділка і щовівторка в період навчання з 08:00 год. до 19:30 год та в канікулярний період з 10:00 год до 19:30 год, щоп`ятниці в період навчання з 08:00 год до 09:00 год., перші та треті вихідні місяці з 10:00 год щосуботи до 19:00 год неділі; влітку з 15 липня до 31 липня ; по парних роках Різдвяні свята; по непарних роках Новорічні свята без присутності матері з повідомленням батьком про місце перебування малолітнього ОСОБА_3 під час реалізації батьком права на контакт з дитиною та; з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що встановлений висновком органу опіки і піклування від 24 лютого 2020 року № 97 спосіб участі позивача у вихованні та спілкування з дитиною, з урахуванням уточнень представника органу опіки і піклування в судовому засіданні, стосовно розмежування графіку спілкування у період навчання та канікул, відповідає інтересам дитини та забезпечить реалізацію на рівних умовах участі обох батьків у вихованні та спілкуванні з нею.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині встановлення зустрічей батька з малолітнім сином ОСОБА_4 в дні народження близьких родичів, суд виходив із того, що спілкування дитини з родичами позивача, останній має можливість забезпечити у встановлений йому судом спосіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне, постановлене при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, а також з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, а по справі закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції змінено предмет позову та задоволені ті вимоги, які позивач не заявляв, а відповідач не надавав заперечення, тобто судом були задоволені вимоги, які не були предметом розгляду, чим порушено принцип диспозитивності.

Також зазначає, що оскільки позивач мав змогу проводити час із дитиною не лише у визначений мировою угодою , затвердженою ухвалою суду час, тому відсутній спір про право. Крім того позивачем у позовній заяві не вказано об`єктивних причин для зміни вже існуючого способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

При задоволенні позову в частині встановлення графіку для позивача з ночівлею на вихідних та влітку з 15 липня по 31 липня суд врахував лише побажання позивача, проте не врахував, що ночівля дитини не вдома матиме для нього стрес.

Також судом не взято до уваги докази щодо вчинення позивачем відносно відповідача морального та психологічного тиску, що підтверджується постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2015 року у справі № 712/301/15-п ОСОБА_2 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2КУпАП.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 серпня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а рішення суду законне і обґрунтоване.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 05 вересня 2014 року.

15 січня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 58.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2015 року шлюб розірвано, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1265 від 23 грудня 2014 року визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_3 . Вставлено батькові ОСОБА_2 , спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щопонеділка, щочетверга та щосуботи з 11-00 до 13-00, у присутності матері дитини та з урахуванням обставин, що можуть виникнути.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2015 року визнано мирову угоду, за якою позивач з відповідачем погодили і встановили для батька ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 : щопонеділка, щочетверга та щосуботи з 11:00 до 13:00, у присутності матері дитини та з урахуванням обставин, що можуть виникнути.

Відповідно до Висновку від 24 лютого 2020 року № 97 виконавчого комітету Черкаської міської ради орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити батькові ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 : щопонеділка та щовівторка з 08:00 до 19:30; щоп`ятниці з 08:00 до 09:00; перші та треті вихідні місяця з 10:00 суботи до 19:00 неділі; влітку з 15 липня до 31 липня.; по парних роках Різдвяні свята; по непарних роках Новорічні свята; без присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Відповідно до характеристики від 23 грудня 2019 року наданої виконавчим комітетом Думанецької сільської ради ОСОБА_2 працює на посаді сільського голови Думанецької сільської ради, ввічливий, спокійний в спілкуванні. Самокритичний, визнає власні упущення, активно займається спортом. Бере активну участь у громадському житті громади. Користується авторитетом колег по роботу, скромний в побуті.

Листом від 11 грудня 2019 року службою у справах дітей Черкаської міської повідомлено про те, що з ОСОБА_1 проведено бесіду профілактичного характеру щодо недопущення в подальшому фактів, які зазначені в заяві ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки від 02 грудня 2019 року про результати розгляду звернень (ЄО №61784 від 16 листопада 2019 року) встановлено, що під перевірки ОСОБА_1 повідомила про те, що коли вона забирала дитину, то за дитиною здійснював нагляд дідусь, а ОСОБА_2 не було вдома, даний конфлікт закінчився до приїзду працівників поліції.

Відповідно до талону-повідомлення від 13 січня 2020 року до служби «102» надійшло повідомлення 06 січня 2020 року про те, що ОСОБА_2 не віддає дитину, до квартири не пускає.

Відповідно до наданої характеристики ДНЗ № 29 ОСОБА_1 в дошкільному закладі проявляє любов та турботу до свого сина. В дитячий садок приводила та забирала дитину вчасно постійно цікавилася успіхами дитини. Хлопчик завжди охайний, доглянутий, емоційний стан дитини позитивний. Конфліктних ситуацій між мамою та дитиною не спостерігалось.

Відповідно до талону-повідомлення від 18 травня 2020 року до служби «102» надійшло повідомлення 18 травня 2020 року від ОСОБА_1 про те, що на постійній основі відбуваються погрози та конфліктні ситуації з колишнім чоловіком ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації за результатами психологічного дослідження від міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 30 червня 2020 року № 424, психоемоційний стан дитини на момент дослідження характеризувався внутрішнім дискомфортом від обставин, які йшли в розріз з бажаннями, стабільною відмовою спілкуватися, слабкою зацікавленістю в пропонованих завданнях. Практична відсутність діалогу з ОСОБА_4 не дає можливості дослідити його думку щодо ставлення найближчого оточення один до одного та до дитини. Відмічено також, що з батьками ОСОБА_4 в однаковій мірі проявляв безпосередність поведінки, обіймав, прагнув залучити дорослих у виконання завдань та отримати підтримку, для ОСОБА_4 є цінною взаємодія з батьками, і він має бажання спілкуватись з батьком, матір`ю в тому обсязі, який буде задовольняти його потреби.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 активно та регулярно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із своєю дитиною, жодних обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином судом не встановлено. Право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо зміни способу участі позивача у вихованні і спілкуванні дитини, встановленого мировою угодою від 10 листопада 2015 року, визнаною ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси, оскільки на час затвердження мирової угоди були враховані потреби дитини на момент його встановлення, а так як змінився віковий стан дитини, тому і потребує змін у спілкування батьків (батька) з дитиною.

Крім того, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків матері та батька щодо дітей, передбаченого статтею 141 СК України, для забезпечення найкращих інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з сином, колегія суддів вважає за необхідне визначити порядок участі батька у вихованні сина, який не суперечитиме його інтересам та інтересам дитини, не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини і буде відповідати обсягу обов`язків та прав батька щодо дитини.

Приймаючи до уваги те, що малолітній ОСОБА_4 перебуває в такому віці, коли потребує достатньої батьківської уваги та піклування, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що визначений органом опіки та піклування у висновку порядок побачень із сином є достатнім та забезпечує належну участь батька у вихованні сина, що є підставою для зміни порядку участі позивача у вихованні дитини, раніше визначеного рішенням суду.

Посилання в апеляційній скарзі що, судом першої інстанції змінено предмет позову є необґрунтованим, оскільки предметом позову у вказаній справі зміна встановленого порядку участі у вихованні дитини.

Необґрунтованими також є посилання в апеляційній скарзі про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної вили рішення суду або ухвала про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 листопада 2015 року закрито провадження у справі і визнано мирову угоду між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 відповідно до якої встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні із малолітньою дитиною.

Підставою позову, який розглянув суд першої інстанції є зміна встановленого порядку участі у вихованні дитини.

Оскільки позивач ОСОБА_2 пред`явив до суду інші підстави позову, то в суду не було правових підстав для закриття провадження у справі.

В разі неясності судового рішення сторони, відповідно до ст. 271 ЦПК України, мають право на звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 серпня 2020 року залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: