ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/680/20Головуючий у 1-й інстанції Шміло В.І.
Провадження № 22-ц/817/809/20 Доповідач - Сташків Б.І.
Категорія - 304010000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Костів О. З., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

та сторін- представника ОСОБА_1 -адвоката Дарморіс О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 593/680/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 27 липня 2020 року, постановлену суддею Шміло В.І., у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2020 року до Бережанського районного суду Тернопільської області надійшла заява від ОСОБА_2 про забезпечення позову, у якій заявник просила заборонити будь-які дії щодо реєстрації та відчуження прав на нерухоме майно щодо спірної житлової квартири в АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_3 , оскільки вважає, що в подальшому спірна квартира може бути реалізована відповідачем ОСОБА_1 , що може утруднити виконання рішення суду.

Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 27 липня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено .

Не погодившись із вказаною ухвалою суду від ОСОБА_2 поступила апеляційна скарга, в якій апелянт просить скасувати ухвалу та постановити постанову, якою задовольнити заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову .

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не врахування усіх обставин справи. Зокрема вказує, що судом не враховано того, що заява про забезпечення позову може бути подана до подання позовної заяви так і на будь якій стадії, якщо не вжиття таких заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду. Таким чином вважає, що достатність належних доказів в позовній заяві не можуть бути предметом перевірки суду на стадії прийняття заяви про забезпечення позову і підлягають дослідженню під час вирішення її по суті.

На апеляційну скаргу поступив відзив від ОСОБА_1 , в якому відповідач просить залишити оскаржувану ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема вказує, що судом першої інстанції правомірно постановлено оскаржувану ухвалу, оскільки заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 є не конкретизованими, безпідставними та необґрунтованими.

Вказує, що позивач зловживає процесуальними правами, оскільки неодноразово зверталась до суду із тотожними позовними вимогами.

Окрім того зазначає, що Бережанським районним судом Тернопільської області від 11 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 повернуто позивачу у зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви.

В судове засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини своєї неявки учасники справи суду не повідомили. У зв`язку з чим , суд вважав за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Дарморіс О.М. проти доводів апеляційної скарги заперечували з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред`явлених у суді першої інстанції вимог, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив із змісту заяви про забезпечення позову і пояснень відповідача, суд не встановив зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, оскільки ухвалою Бережанського районного суду від 11 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця та визнання права власності на 1/2 частини житлової квартири вважати неподаною та повернуто позивачці.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки вони грунтуються на вимогах закону відповідають матеріалам справи та зібраним по справі доказам.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу статті 79 цього кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А в порядку статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї".

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зобов`язати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. При встановлені зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Такий порядок про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову передбачений і у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі зв № 757/65718/17-ц та від 19 червня 2019 року у справі за №201/12570/18.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця та визнання права власності на 1/2 частини житлової квартири. Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 , з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах купив за спільні кошти 16 грудня 2015 року однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 раптово помер.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Ухвалою судді Бережанського районного суду від 27 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу в частині покупця та визнання права власності на 1/2 частини житлової квартири залишено без руху, а ухвалою цього ж суду від 11 серпня 2020року вважати неподаною та повернуто позивачці.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи відсутність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, так як позовна заява визнана судом не поданою, ухвала суду від 11 серпня 2020 року вступила в законну силу, а тому заява про забезпечення позову не може бути самостійним предметом розгляду, оскільки метою забезпечення позову є реалізація в майбутньому актів правосуддя і такий захід не спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, оскільки відсутній предмет спору, а тому судова колегія вважає, що суд першої інстанції підставно відмовив ОСОБА_4 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин , повно та всебічно дослідив наявні докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи заявника, наведені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, вказують на особисте тлумачення заявником норм права та в основному направлені на переоцінку доказів, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст.367,368, 375, 381,382 ЦПК України суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 27 липня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови 20.10.2020 р.

Головуючий

Судді