Справа № 310/7480/19
РІШЕННЯ

Іменем України

08 жовтня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кошевої О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ледовської А.В.,

представника позивача - ОСОБА_4,

представників відповідача - Замети Н., Ареф`євої Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердянську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Бердянської міської ради, в якому просить суд встановити факт його проживання разом із ОСОБА_2 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 з грудня 2007 року по день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ним в порядку спадкування право на спадкове майно ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

У позові ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка була рідною сестрою його батька і, відповідно, його тіткою. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді належної їй 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 був її чоловік - ОСОБА_2 . Після прийняття спадщини, 03 липня 2006 року ОСОБА_2 зареєстрував право власності на вказану 1/2 частку квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначену квартиру, яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.06.1996р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2006р. При цьому, спадкоємці першої, другої та третьої черги відсутні.

Позивач вважає, що є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2 з огляду на те, що починаючи з 2007 року вони почали проживати однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із померлим мали спільне господарство, бюджет, взаємні права та обов`язки, здійснювали оплату комунальних послуг, ремонт у зазначеній квартирі, придбавала меблі для спільного користування. Як лікар, позивач постійно здійснював медичний догляд за померлим.

Оскільки, із ОСОБА_2 позивач проживав з 2007 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, понад п`ять років до дня його смерті, відповідно до ст.1264 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги.

Оформити спадщину позивач не зміг, оскільки, 26 листопада 2015 року державний нотаріус Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Тищук Н.Ю. прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 .

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із позовом до Бердянської міської ради «про захист права власності на майно - прийняту спадщину у вигляді зазначеної квартири». Рішенням суду від 23.05.2017р., яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12.09.2017р., у позові йому було відмовлено. У постанові Верховного суду від 09.08.2018р., якою вказані судові рішення залишені без змін, було зазначено, що позовна вимога про визнання в порядку спадкування права власності на квартиру до встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем є передчасною.

13 березня 2020 року від Бердянської міської ради надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача Замета Н. заперечує проти задоволення позову. При цьому, зазначає, що позивачем не доведено факт його проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 не менше п`яти років до дня відкриття спадщини.З огляду на зазначене не підлягає задоволенню і позовна вимога про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 ..

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача.

Представники відповідача Бердянської міської ради в судовому засіданні позов не визнали, в задоволенні позову просили відмовити.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що є керівником ОСББ "Набережний квартал, 4" з 14.10.2014р.. У 2015, 2016, 2020 роках позивач ОСОБА_1 звертався до неї, як голови ОСББ з питань діяльності об`єднання та щодо затвердження акту про проживання його та ОСОБА_2 у 2007-2013рр. у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Також, даний свідок пояснила, що кілька разів була у вказаній квартирі. У квартирі чисто, прибрано, зроблений ремонт. Акт про проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2007 - 2013рр. підписала як голова ОСББ на підставі показань сусідів. Особисто у вказані роки не була знайома із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знайома з 1990 - х років, оскільки, проживає у сусідній із ОСОБА_2 квартирі. ОСОБА_1 постійно приходив у гості до ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_3 . Наприкінці 2005 року ОСОБА_3 померла. З новорічних свят 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали проживати разом. З того часу і до смерті ОСОБА_2 навесні 2013 року підтримувала із ними дружні стосунки, спілкувалась з ними, регулярно бачила їх разом, у тому числі, під час їхніх сумісних прогулянок, здійснення ними покупок продуктів харчування, занесення ними придбаних меблів у квартиру, здійснення ними ремонтних робіт у квартирі. У зв`язку із зазначеним їй стало зрозуміло, що вони складають одну сім`ю.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що є трорюрідною сестрою ОСОБА_1 .. З ОСОБА_2 , який був чоловіком тітки позивача ОСОБА_3 знайома з 1990 - х років. Із ОСОБА_1 постійно спілкувались, бували в гостях один у одного, а також, разом у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. З січня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , почали разом проживати у квартирі ОСОБА_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки, через похилий вік та хвороби, після смерті дружини останньому було важко жити одному. Проживали разом до смерті ОСОБА_2 у 2013 році. Як їй стало відомо зі спілкування із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у них була домовленість про те, що квартира перейде як спадок ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , натомість, ОСОБА_1 буде доглядати ОСОБА_8 .. З 2007 року свідок часто бувала у гостях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. У квартирі постійно бачила речі ОСОБА_1 , зокрема, одяг, взуття, два постільних місця. Неодноразово зустрічала у місті позивача та ОСОБА_2 , під час їхніх прогулянок, купівлі продуктів харчування. Із спілкування з ними зрозуміла, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільний бюджет і вони фактично живуть однією сім`єю.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні суду пояснила, що є колишньою дружиною ОСОБА_1 .. Із ОСОБА_2 знайома з 1990 - років, коли він став чоловіком тітки позивача ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ). Із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вона та позивач підтримували дружні стосунки, постійно ходили в гості один до одного. Напочатку 2007 року, після смерті ОСОБА_3 вони із колишнім чоловіком ОСОБА_1 переїхали у квартиру ОСОБА_2 , щоб доглядати його. Через деякий час вона з`їхала з квартири, оскільки, не змогла жити утрьох у невиликій квартирі. ОСОБА_1 залишився проживати із ОСОБА_2 .. Під час спільного проживання у позивача та ОСОБА_2 фактично склалися відносини батька і сина, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.. У них був спільний бюджет, ОСОБА_1 , як лікар, надавав ОСОБА_2 медичну допомогу. Разом здійснювали покупки продуктів харчування, меблів, одягу. У 2010 році робили ремонт у квартирі, зокрема, клеїли шпалери, відремонтували стелю на кухні. Також, свідок повідомила суду, що їй достовірно відомо про те, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була домовленість, що останній доглядає ОСОБА_2 , а останній залишає йому квартиру, у якій вони проживали.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді належної їй Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 був її чоловік - ОСОБА_2 . Після прийняття спадщини, 03 липня 2006 року ОСОБА_2 зареєстрував право власності на вказану Ѕ частку квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначену квартиру, яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.06.1996р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2006р.. Спадкоємці першої, другої та третьої черги відсутні.

07 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2

26 листопада 2015 року державний нотаріус Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області Тищук Н.Ю. прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 через ненадання правовстановлюючих документів на квартиру, які підтверджують право власності на неї за ОСОБА_2 ..

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із позовом до Бердянської міської ради «про захист права власності на майно - прийняту спадщину у вигляді зазначеної квартири» (справа № 310/1872/17). Рішенням суду від 23.05.2017р., яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12.09.2017р., у позові йому було відмовлено. У постанові Верховного суду від 09.08.2018р., якою вказані судові рішення залишені без змін, було зазначено, що позовна вимога про визнання в порядку спадкування права власності на квартиру до встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем є передчасною.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2,4 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені як Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, так і ч.4 ст.41 Конституції України.

Факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю з січня 2007 року по день смерті ОСОБА_2 14 квітня 2013 року підтверджений свідками: ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .. Також, даний факт підтверджується актом про проживання особи в квартирі, проведенням ними ремонтних робіт у квартирі, придбанням меблів для спільного користування, що підтверджується відповідними письмовими доказами, які є в матеріалах справи.

Твердження представників відповідача про те, що факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не доведений доказами, не відповідає матеріалам справи.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оскільки всі викладені в позовній заяві ОСОБА_1 факти знайшли своє підтвердження та доведені належними та допустимим доказами, його позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.4, ст.ст.258-259, 263, 264-265, 273, 354 ЦПК України (редакції 2017 року), суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бердянської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із ОСОБА_2 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2007 року по день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування право власності на спадкове майно ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Бердянська міська рада, , адреса: Запорізька область, м.Бердянськ, площа Єдності, 2.

Повний текст рішення суду складено 16.10.2020 року.

Суддя О. А. Кошева