ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 653/3616/19
Номер провадження: №22-ц/819/918/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Литвиненко В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Херсонобленерго» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2020 рокуу складі судді Крапівіної О.П. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про стягнення коштів за затримку розрахунку при звільненні, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ «Херсонобленерго» про стягнення коштів за затримку розрахунку при звільненні, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 15 вересня 2003 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи у Генічеському РЕМ АТ «Херсонобленерго». 28 листопада 2018 року його звільнено з посади начальника групи абонентської на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників та проведено повний розрахунок.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до АТ «Херсонобленерго» про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника групи абонентської Генічеського РЕМ АТ «Херсонобленерго», стягнуто з АТ «Херсонобленерго» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 61583,81 грн. без урахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячної заробітної плати в сумі 19302,40 грн. підлягало негайному виконанню.

28 травня 2019 року його поновлено на роботі з 28 листопада 2019 року.

30 травня 2019 року він подав заяву про звільнення за угодою сторін і в той же день був звільнений, при звільненні йому сплачено тільки 25643,51 грн.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року в частині стягнення з АТ «Херсонобленерго» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено, зменшено суму стягнення з 61 583, 81 грн до 33 891,20 грн без урахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів та зменшено суму стягнення судового збору з 1 921,00 грн до 617,26 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 28907,20 грн. середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.03.2019 року по 30.05.2019 року та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у період з 30.05.2019 року по день ухвалення судом рішення, а також у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 5000 грн.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 до АТ «Херсонобленерго» про стягнення коштів за затримку розрахунку при звільненні, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Херсонобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.03.2019 року по 28.05.2019 року в сумі 25418,40 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з АТ «Херсонобленерго» на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Херсонобленерго», посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та у цій частині ухвалити нове рішення про відмову у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просив у її задоволені відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у період з 30.05.2019 року по день ухвалення судом рішення не оскаржував, рішення суду першої інстанції у наведеній частині судом апеляційної інстанції не переглядається відповідно до положень ст.367 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив трудові права позивача, не сплативши йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.03.2019 року по день поновлення його на роботі 28.05.2019 року, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню в сумі 25418,40 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів, а також на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1000 грн. у відшкодування заподіяної йому моральної шкоди порушенням його трудових прав на своєчасне отримання заробітку.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на встановлених судом обставинах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у трудових відносинах.

Наказом № 1989 від 15 вересня 2003 року ОСОБА_1 прийнятий у Генічеський РЕМ та ЕМ ВАТ «Херсонобленерго», правонаступником якого є АТ «Херсонобленерго».

Наказом №1010-к від 28 листопада 2018 року позивача звільнено з посади начальника групи абонентської Генічеського РЕМ АТ «Херсонобленерго» на підставі п.1 ст.40 КЗпП у зв`язку із скороченням штату.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до АТ «Херсонобленерго» про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено, позивача поновлено на посаді начальника групи абонентської Генічеського РЕМ АТ «Херсонобленерго», стягнуто з АТ «Херсонобленерго» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 61583,81 грн. без урахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячної заробітної плати в сумі 19302,40 грн. підлягало негайному виконанню.

Наказом №893-к від 28 травня 2019 року ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді начальника групи абонентської Генічеського РЕМ АТ «Херсонобленерго».

Наказом №901-к від 30 травня 2019 року ОСОБА_1 звільнено на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін і в день звільнення АТ «Херсонобленерго» провело розрахунок з позивачем, нарахувавши йому :

- заробітну плату за 3 дні (з 28.05.2019 по 30.05.2019 року) у сумі 1054,54 грн;

- суму щомісячного заробітку, яка підлягала негайному виконанню за рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20.05.2019 року у розмірі 19302,40 грн;

- доплату за стаж і компенсацію за невикористану відпустку в загальному розмірі 5290,57 грн;

Отже, в день звільнення позивачу було нараховано 25643,51 грні після проведення відрахувань у зв`язку із сплатою податків та обов`язкових платежів цього ж дня грошові кошти у сумі 20386,59 зараховані на банківську картку позивача (а.с.61-62).

Таким чином, оскільки відповідач не погодився з ухваленим у справі рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року, яким позивача поновлено на роботі та стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 61583,81 грн. (без урахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів) і оскаржував його в апеляційному і касаційному порядку, рішення суду відповідачем виконано в частині, яка підлягала негайному виконанню поновленню на роботі та сплаті з загальної суми стягнення 61583,81 грн. середньомісячної заробітної плати в сумі 19302,40 грн.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу змінено, зменшено суму стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 61583,81 грн. до 33891,20 грн. за період з 29 листопада 2018 року по 06 березня 2019 року у межах заявлених позовних вимог.

Оскільки згідно вимог ст.384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, 23.10.2019 року після отримання копії постанови, АТ «Херсонобленерго» провів слідуючи нарахування позивачу:

- 14588,80 грн залишок суми стягнення на виконання постанови Херсонського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року, якою сума стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 зменшена до 33891,20 грн. за період з 29 листопада 2018 року по 06 березня 2019 року, з урахуванням вже сплаченої 30.05.2019 року суми середньомісячної зарплати у розмірі 19302,40 грн (із відрахуванням з неї визначених законом податків, платежів та зборів);

- 27570,24 грн сума середнього заробітку за період з 06.03.2019 року по 28.05.2019 року, нарахованих відповідачем самостійно у зв`язку із фактичним поновленням в судовому порядку позивача на роботі та не охопленням цього періоду рішеннями судів першої та апеляційної інстанції з огляду на межі заявлених позовних вимог.

Таким чином, загальна сума, нарахована ОСОБА_1 23.10.2019 року склала 42159,04 грн. і після відрахування з неї податків та інших обов`язкових платежів на рахунок позивача перераховано 33938,02 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Херсонобленерго» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Херсонобленерго» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

Отже, приймаючи до уваги, що відповідачем не лише у повному обсязі сплачена сума за рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року, зміненим постановою Херсонського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року у загальному розмірі 33891,20 грн (19302,40 грн, що нараховано 30.05.2019 року + 14588,80 грн, що нараховано 23.10.2019 року), але й самостійно нараховано до стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.03.2019 року по 28.05.2019 року у сумі 27570,24 грн, а також нараховано заробіток за період роботи з 28.05.2019 року по 30.05.2019 року у сумі 1054,54 грн та доплату за стаж і компенсацію за невикористану відпустку в загальному розмірі 5290,57 грн, які підлягали виплаті при звільненні, а всього нараховано 67806,55 грн, які після відрахування податків, зборів і обов`язкових платежів перераховані на картку ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.03.2019 року по 28.05.2019 року.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги АТ «Херсонобленерго» та вбачає наявність визначених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку і відшкодування моральної шкоди, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України щодо розподілу судових витрат, з ОСОБА_1 на користь АТ «Херсонобленерго» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1152,60 грн,понесений ним за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367,374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонобленерго» задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2020 рокускасувати в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку і відшкодування моральної шкоди, стягнення судових витрат і ухвалити нове.

В задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.03.2019 року по 28.05.2019 року та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Херсонобленерго» судовий збір у сумі 1152,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складання повного тексту постанови 15 жовтня 2020 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська