Справа № 683/2424/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої на підставі договору діє адвокат Козак Іван Олександровича, до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні житлом (квартирою) та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, одержання права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , від імені якої на підставі договору діє адвокат Козак І.О., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні житлом (квартирою). Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється власником квартири АДРЕСА_1 . Однак колишня співмешканка її батька, за життя останнього зареєструвалась та по даний час проживає в даній квартирі. На її вимоги звільнити квартиру, знятись з реєстрації відмовляється, не віддає ключі, при цьому не допускає її до квартири. За таких обставин вона змушена в судовому порядку захистити своє право власності, тому просить усунути їй перешкоди, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування даною квартирою, з якою її виселити без надання іншого житла.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги за обставин на їх обгрунтування та частково визнала зустрічний позов ОСОБА_2 , а саме, визнала факт спільного проживання ОСОБА_2 із її батьком ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 1997 року до дня смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_1 . Та заперечила за безпідставністю проти задоволення позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 права на спадкування разом із нею, як спадкоємцем першої черги, та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Мельник Л.П. від 13 серпня 2019 року за р. № 721, яким визнано за нею право власності в порядку спадкування по закону на спірну квартиру.

ОСОБА_2 заперечила проти задоволення первинних позовних вимог, мотивуючи тим, що з 1997 року до дня смерті проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю, вони були пов`язані спільними правами та обов`язками, як подружжя. ОСОБА_3 тривалий час надмірно вживав алкоголем і їй неодноразово доволилось його лікувати, доглядати його, оскільки діти батьком не турбувались. Між ними були довірливі відносини, тому й не поставало питання реєстрації шлюбу чи складання заповіту на її ім`я. За життя ОСОБА_3 її неодноразово запевняв, що в цій квартирі вона буде доживати свого віку і ніхто її з даної квартири не виселить. Однак ОСОБА_1 , оминувши її, як потенційного спадкоємця спірної квартири, успадкувала квартиру та намагається виселити її на вулицю, оскільки іншого житла у неї немає. Тому просить суд встановити факт спільного проживання із ОСОБА_3 з 1997 року по день смерті останнього, визнати за нею право на спадкування разом із ОСОБА_1 , як спадкоємцем першої черги, та визнати незаконним вищевказаний правовстановлюючий документ на успадковану ОСОБА_1 спірну квартиру.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Старокостянтинові Хмельницької області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим 04 грудня 2018 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції Хмельницької області.

Згідно відомостей довідок відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за № 14449 від 06 грудня 2018 року та за № 4868 від 20 травня 2019 року ОСОБА_3 з 15 червня 1979 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Крім цього з 11 серпня 2001 року по даний час за данною адресою зареєстрована ОСОБА_2 , що також підтверджується відміткою в її паспорті в графі «Місце проживання», довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за № 1263/03-27/2019 від 05 вересня 2019 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1997 року по день смерті останнього постійно проживали разом, як одна сім`я, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут, взаємні права та обов`язки.

Дані обставини визнаються сторонами, підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які окрім того вказали, що спадкодавець часто зловживав алкоголем, проте до смерті був працездатним, самодостатнім, сам себе обходив, отримував пенсію, періодично за домовленістю виконував роботи по ремонту.

Згідно вимог ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За таких обставин суд вважає доведеним факт спільного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу із 1997 року до дня смерті спадкодавця 03.12.2018 року.

Зі змісту копій матеріалів спадкової справи № 107/2018, заведеної ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу 06 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем по закону до майна померлого. Інших спадкоємців, а також передбачених законом та ст. 1241 ЦК України, малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає.

За змістом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 54374341 від 06 грудня 2018 року спадкодавець ОСОБА_3 заповіту не посвідчував.

Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як між батьком та дочкою, підтверджується її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 10 червня 1976 року Старокостянтинівським районним відділом РАЦС Хмельницької області та її свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану 04 червня 1994 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Мельник ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу 13 серпня 2019 за р. № 721, ОСОБА_1 успадкувала квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на яку і зареєструвала право власності, що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 серпня 2019 року за № 177359895, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 108.

Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1264 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Факт спільного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу із 1997 року до дня смерті спадкодавця 03.12.2018 року надає ОСОБА_2 правового статусу спадкоємця четвертої черги, однак стороною не доведено та судом не здобуто даказів на підтвердження перебування спадкодавця на утриманні у ОСОБА_2 , що в свою чергу виключає можливість зміни черговості одержання права на спадкування, тобто визнання за ОСОБА_2 права на спадкування разом із спадкоємцем тієї черги, яка має право на спадкування ( ОСОБА_1 ).

В силу чого відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Мельник Л.П. 13 серпня 2019 року за р. № 721 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 з 2001 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_3 вона одноособово користується житлом, не допускає ОСОБА_1 до квартири, відмовляється знятись з реєстрації та не погоджується звільнити квартиру.

Дані обставини визнаються сторонами, також підтверджуються актом про недопущення у житло (квартиру), складеного адвокатом Козаком І.О., як представником ОСОБА_1 , в присутності свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , показаннями допитаних в суді свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , останній до того ж вказав, що в його присутності адвокат Козак І.О. 28 серпня 2019 року через зачинені двері спілкувався із ОСОБА_2 з приводу звільнення квартири новому власнику ОСОБА_1 , на що остання категорично відмовилась.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом і з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право членів сім`ї власника квартири користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сім`ї якого вони є, і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У зв`язку із смертю власника квартири, членом сім`ї якого була ОСОБА_2 , припинилось право останньої на користування даним житлом. Тривалий строк користування ОСОБА_2 квартирою, враховуючи зміну власника, членом сім`ї якої вона не являється, не може бути підставою для відмови у захисті прав нового власника на користування житлом на власний розсуд.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 638/13030/13-ц, провадження № 61-20713св18, від 16 січня 2019 року у справі № 309/2477/16-ц, провадження № 61-43149св18.

З огляду на вищевикладене позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю, а позовні вимоги ОСОБА_2 лише в частині встановлення факту спільного проживання.

Питання судових витрат підлягає вирішенню в порядку ст. ст. 136, 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 263-265, 355 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , від імені якої на підставі договору діє адвокат Козак Іван Олександровича, до ОСОБА_2 про усунення перешкод у володінні та користуванні житлом (квартирою) задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні приватною власністю, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання, одержання права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу із 1997 року до дня смерті спадкодавця 03.12.2018 року.

Відмовити ОСОБА_2 в праві на спадкування разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_1 .

Відмовити у визнанні недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Мельник Л.П. 13 серпня 2019 року за р. № 721 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне рішення складено 04 лютого 2020 року.

Суддя ______________