Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого у справі, судді Гуденко О.А.,

при секретарі Дудник Г.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 , відповідачів, представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Адміністраціії Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 р. орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ; стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку батька та матері, але не менше 50% прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку, на користь органу опіки та піклування Миколаївської міської ради, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; малолітнього ОСОБА_5 передати органу опіки та піклування виконавчого комітетту ММР для вирішення його подальшої долі.

Позивач вказує на те, що відповідачі є батьками малолітнього ОСОБА_6 , але всупереч ст. 150 СК України не виконують батьківського обов`язку щодо виховання та розвитку сина, не створюють для нього належні умови для проживання. Відповідно до довідок-характеристик з Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області батьки характеризуються з негативного боку, зловживають алкоголем, конфліктують з сусідами, вчиняють бійки на очах дитини.

В травні 2018 року до служби у справах дітей адміністрації Центрального району почали надходити скарги від сусідів про ухиляння ОСОБА_7 від виховання та догляду за сином. При обстеженні умов проживання дитини було встановлено, що помешкання потребує капітального ремонту, засмічене брудом, в кімнатах палять, батьки зловживають алкоголем та збирають у себе осіб сумнівної поведінки.

З 19 червня 2018 року дитина перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах служби у справах дітей адміністрації Центрального району.

Незважаючи на неодноразові профілактично-розяснювальні бесіди , батьки за цей час не змінили всого ставлення до виховання дитини, не змінитди спосіб життя, не покращилди умови проживання. Оскільки така поведінка батьків перешкоджала нормальній життєдіяльності та розвитку дитини, у жовтні 2018 року органом опіки та піклування ОСОБА_5 було відібрано у батьків та подано відповідний позов до суду про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав .

В зв`язку з тим, що під час перебування справи у суді ОСОБА_4 та ОСОБА_2 покращили умови пролживання дитини та змінили спосіб життя дитини - у задволенні позову було відмовлено та 21 лютого 2019 року представники служби у справах дітей адміністрації Центрального району малолітнього ОСОБА_6 було повернуто батькам на виховання.

В звязку з тм, що судом було покладено контроль за виконання батьками батьківських обов`язків , спеціалісти служби у справах дітей неодноразово відвідували дитину за місцем проживання , проводиди з ббатьками профілактично-роз`яснювальну роботу щодо необхідності створення для сина належних умов утримання, виховання та розвитку , проведення оздоровлення.

В квітні 2019 року з боку громадськості знову надійшла інформація щодо зловживання батьками спритними напоями, їх сварки та бійки у нетверезому стані. При обстеженні умов проживання дитини спеціалістами служби було встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у нетверезому стані , але в будинку умови проживаня на час відвідування були задовільними , дитина забезпечена усім необхідним.

13травня 2019 року службою у справах дітей адміністрації Центрального району було напрвлено листа до Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї , дітей та молоді щодо взяття сім`ї під соціальний супровід.

За інформацією Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї , дітей та молоді від 03.06.2019 № 809 батьки відмовилися від соціального супроводу, пояснюючи , що у них відсутні проблеми, які вони не можуть вирішити самостійно.

Під час відвідування сім`ї 26 липня та 08 листопада 2019 року спеціалістами служби було встановлено, що у приміщенні брудно, речі розкидані, батьки дитини знову пиячать , відчувається стійкий запах цигарок, занедбаний одяг та постільна білизна, в холодильнику не було запасу продуктів харчування.

В звязку з зазначеним працівниками ЮП Центрального ВП ГУНП у Миколаївській області на ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , було складено проткол за ч.1 ст. 184 КУпАП за неналедне виконання батьківських обов`язків.

За інформацією ЗОШ № 12 від 12.11.2019 нарахзі хлопець не має належни умов для навчання та розвитку , відносини дитини з батиьками безавторитетні, вонги не приділяють належної уваги сину, домашні завдання ОСОБА_6 виконує не в повному обсязі. 19.11.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ММР рекомендовано підготувати до суду позов про доцільність позбавлення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 батьківських прав.

Оскільки поведінка батьків свідчить про неналежне виконання батьками батьківських обов`язків , байдуже ставлення до виховання та розвитку сина, спосіб життя батьків та умови проживання дитини створюють загрозу його життю та здоров`ю просять про задоволення позову.

Відповідачами подано відзиві на позовну заяву, в яких вони просили відмовити у задоволенні позову, оскільки немає підстав для позбавлення їх батьківських прав. Ззаначають, що твердження педагогів та психологів, які додані до позову позивачем, не можна розцінювати як невиконання батьківських обов`язків. Адже у них немає педагогічної освіти , тому вонги його виховують , як це розуміють та можуть. Дитина знаходиться у сім`ї, де його люблять, піклуються про нього , утримують належно. Мати постійно працює, має стабільний достатній заробіток, батько зараз вже оформив пенсію з інвалідності. Мати ніколе не зловживала алкоголем. Батько після перенесеного в листопаді гострого порушення мозкового кровообігу частково паралізований, алкогольні напої не вживає. Вони зробили косметичний ремонту у будинку. підтримують його у належному стані. Але через незначний дохід не можуть робити ремонт кожного року і на такому рівні, як того потребує позивач. Дитину харчують належно, з вересня 2019 року стали водити його до спортивної секції. Під час відвідування працівниками служби разом з працівником поліції в липні 2019 року дійсно в будинку було брудно, але після перевірки вона навела порядок в помешканні. Може в той день вона і прийняла спиртні напої, але це не має постійного хароакктеру та не заважає їй бути хорошою матір`ю. Через хворобу батько наразі неможе займатися вихованням сина, але сумує за ним і бажає спілкування. Будинок опалюється і ніякої загрози життю та здоров`ю дитини в зв`язку з наближенням холодів немає. Мати намагається випратвити ситуацію , що склалася в родині, створює умови для виховання дитини і бажає повернути його.

В судовому засіданні представник органу опіки і піклування та Служби у справах дітей підтримала заявлений позов, просила про його задоволення з підстав, викладених у позові. Додатково звернула увагу суду на те, що батьки неодноразово попереджалися про необхідінсть зміни ставлення до дитини і про насолідки своєї поведінки, проте висновків не зробили. Після минулого пербування справи у суді вони лише на короткий час виправилися, прте знову почали пиячити та безвідповідально ставитися до дитини. Умови проживання ОСОБА_6 є неналежними та загрозливими, дитина потребує спокійного сміейного затишку та уваги батьків, проте очевидно, що відповідачі не мають наміру змінювати свій спосіб життя.

Відповідачка ОСОБА_2 , та її представник адвокат Мілюченко В.А. в судовому засіданні позов не визнали, просили повернути дитину, оскільки вони вже усвідомили свою провину та більш ніколи не допустять недбалого ставлення до умов проживання та розвитку сина. На теперішній час вони вж майже рік не бачили сина , який перебуває у інтернаті, а через карантин до нього не пускають. На теперішній час вони зробили ремонту у будинку, там вже чисто, пофарбовано. На час відвідування спеціалістами служби ОСОБА_2 , багато працювала, у її відсутність ОСОБА_4 , і робив безлад у будинку. проте на теперішній час ві став інвалідом першої групи після перенесеного інсульту, він майже не пересувається самостійно, не розмовляє, в нього паралізована права частина тіла, він взагалі вже не вживає спиртні напої та не палить. ОСОБА_6 завжди був нагодований, чистий, достатньо вдягнений, вони належним чином зібрали його до школи, контролювали його навчання, він почав відвівдувати спортивну секцію з дзюдо, проте його забради працівники служби. Заперечує факт зловживання алкоголем, визнає, що ОСОБА_4 періодично зловживав, проте на теперішній час вже фізично не може це робити. Дуже скучила за сином, чекає на його повернення та запевняла суд, що ця ситуація ніколи більш не повториться, до того ж вона врегулює свій графік на роботі і о другій годлині вже буде дома, буде повінстю весь свій час приділяти сину.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З листопада 2019 року ОСОБА_6 перебуває у КЗ Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації Миколаївської обласної ради за рішенням від 21.11.2019 року № 1222у виконкому ММР про негайне відібрання у батьків.

До цього також був відібраний у батьків згідно рішення виконкому ММР від 12.10.2018 року № 954 та повернутий батькам 21.02.2019 року..

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 11.01.2019 року відмовлено у задоволенні позову Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Адміністраціії Центрального району Миколаївської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. При цьому суд зауважив, що протягом розгляду справи в суді відповідачі вчинили необхідні дії задля усунення обстаин, які викликали відібрання дитини , і щиро висловлювали бажання повернути дитину і наміри в подальшому не допускати обставин , які могли б зашкодити дитині. Також суд враховав, що згідно інформації навчального закладу, де зараз перебуває ОСОБА_8 , дитина жодних негативних почуттів до батьків не висловлював, і має бажання повернутися додому .

За результами неодноразових звернень сусідів за адресою, де проживають відповідачі, ОСОБА_8 був поставлений на облік служби у справах дітей Адміністрації Центрального району, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах ( наказ від 19.06.2018 року № 50).

Згідно характеристики ЗОШ № 12, мати учня 2-В класу ОСОБА_5 , він має слабкий рівень мотивації до навчання, достатній фізичний розвиток , на уроках малоактивний, на зауваження реагує позитивно, за характером спокійний. Домашні завдання виконує, але не в повному обсязі. Спостерігаючи за хлопцем видно, що він здатен маніпулювати батьками та вимагати те, що він бажає, але така поведінка відносно вчителя та дітей не проявляється.

Згідно іннформації зі школи від 12.11.2019 року, за період навчання ОСОБА_5 спостерігається ситуація, що у ході обстеження житлово-побутових умов вичвлено, що дитина не має всього необхідного для гармонійного розвитку - освітлення, робочого місця, шкільеного приладдя, чистого одягу.Санітрані умови не відповідають нормам. Зі слів дитини годують добре, але на мемент обстеження холодильник був порожній. Зі слів класного керівника мати ОСОБА_2 на прохання та зауваження реагує адекватно, дитина ходить у школу кожен день. За спостереженнями - батько хлопця не має взагалі авторитету по здійсненню контролю за сином. Були випадки, коли батько приходив до шкоди за сином у нетверезому стані.

Згідно інформації від 03.06.2019 року Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї , дітей та молоді - відвідування сім`є фахівцями центру відбулося 21 травня 2019 року, вдома був лише батько хлопчика. В будинку счастково покращено умови проживання , наявні продукти харчування, однак помешкання потребує ретельного прибирання. Батько пообіцяв закінчити ремонт в будинку та привести помешкання до належного стану. З батьком проведено психолого-педагогічну бесіду щодо відповідального ставлення до виконання батьківського обов`язку, покращення санітарно-гігієнічних умов проживання та усвідомлення власного способу життя. Батько відмовився від запропонованої психологічної допомоги на базі Центру .

В подальшому 14,11 2019, 09.12.2019 та 20.12.2019 року фахівцями центру здійснено відвідування сім`ї ОСОБА_2 , проте двері не відчиняли. 10.03.2020 року здійсненро оцінку потреб сім`ї за місцем проживання.В помешканні прибрано, але присутній неприємний запах, наявні продукти, речі для сина .В розмові жінка повідомила, що готова забрати сина з центру додому .З ОСОБА_2 проведено психолого-педагогічні консультації.

За місцем проживання відповідачі мають посередні характеристики ст. інспектора ЮП Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області від 13.11.2019 та 20.04.2020 року, порушують громадський порядок та спокій .Систематично надходять заяви та скарги від сусідів, зазначено про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП . ОСОБА_4 , помічений у вживанні алкогольних напоїв за вказаною адресою.

За інформацією керівника апарfту Центрального районного суду м.Миколаєва , в серпні 2019 року у провадженні суддів перебували матеріали про притягнення ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 до адімінстартивної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП , проте адімінстартивні матеріали були повернуті до Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області для дооформлення . Повторно вказані матеріали до суду не надходили.

За такого, твердження позивача про притягнення відповідачів до адміністартивної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків є хибним.

Згідно характеристик ДОП Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ст. лейтенанта поліції Петрушкова В. відносно ОСОБА_2 немає негативних хта компрметуючих матеріалів .

Згідно Актів обстеження матеріально-побутових умов проживання родини від 11 квітня, 26 липня та 08 листопада 2019 року , двокімнатна частина житлового будинку (відокремлений двір, літня кухня) по АДРЕСА_1 , де проживають відповідачі з сином, потребує ремонту та прибирання, в будинку розкидані брудні речі, постільна білизна брудна , брудно, стійкий запах алкоголю та паління . Для дитини створені незадовільні умови для проживання, батьки зловживають алкоголем. Проте лише останній раз зафіксовано факт перебування ОСОБА_4 ( но не ОСОБА_2 ) в нетверезому стані. Про пияцтво матері зазначено саме зі слів ОСОБА_4 .

Висновком органу опіки та піклування від 21.11.2019 року підтверджується факт неналежного виконання батьками своїх обовязків по вихованню та догляду неповнолітнього сина; умови проживання дитини незадовільні та є такими, що загрожують його життю та здоров`ю - вважається за доцільне позбавити ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 . Після неодноразової профілактичної роботи, незважаючи на вжиті заходи із батьками ОСОБА_6 ситуація в сім`ї не змінилася.

Згідно інформації від КЗ Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей, ОСОБА_8 перебуває у закладі з 22 листопада 2019 року по теперішній час. На момент вміщення до закладу ОСОБА_6 був схвильований та засмучений через ситуацію, що склалася в його родині. Хлопець мав занедбаний та неохайний вигляд, одягнений в брудну одежу.Спостерігався високий рівень тривожності. В результаті порушенян повноцінних родинних зв`язків та відсутності належного контролю за дитиною з боку батьків у ОСОБА_6 недостатньо сформовано емоційно-вольова сфера, він не почуває себе у безпеці в родині та невпевнений в собі. Схильний до навіювання та впливу оточуючих, недостатньо розвинені навички самоконтролю. Адекватні механізми виходу із складних та конфліктних ситуацій розвинуті на недостатньому рівні, але допмогу приймає. ОСОБА_6 потребує індивідуального підходу та постійної емоційної підтримки та врівноваженого системного контролю з боку дорослих. Хлопець почуває себе добре в умовах постійної дисципліни та чітко сформованого режиму дня, потребує контролю у виборі віної моделі та лінії поведінки.

Мати неповнолітнього ОСОБА_2 , систематично приходила відвідати сина, батько не міг через стан здоров`я. Дитина прив`язана до своїх батьків, чекає на зустрічі з матір`ю та виявляє бажання повернутися додому. Але, враховуючи вік , хлопець не може самостійно зробити висновки з приводу поведінки батьків і критично подивитися на ситуацію в цілому на майбутнє, яка склалася в його родині.

Згідно характеристики від 20.02.2020 року з місця роботи ОСОБА_2 , яка працює двірником ТОВ "ЖЕК "Забота" - харктеризується позитивно, в роботі акуратна, до відповідальності не притягувалася.

Згідно інформації Миколаївського обласного наркологічного диспансеру та КНП "МОЦПЗ" - відповідачка на обліку не перебувають.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 за 2019 рік має середню заробітну плату близько 8000 грн на місяць.

З 12 листопада по 03 грудня 2019 року ОСОБА_4 , перебував на лікуванні у КНП Міська лікарня № 1 з приводу гострого порушення мозкового кровобігу з грубим правостороннім геміпарезом, сенсо-моторною афазією.

На час розгляду справи з 22.05.2020 року є інвалідом першої групи , непрацезданий, потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 стосовного їх малолітнього сина ОСОБА_6 , орган опіки та піклування виконавчого комітету ММР посилався, зокрема на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Проте матеріали справи свідчать, що на теперішній час поведінка матері змінилася у кращу сторону, а батько дитини став інвалідом першої групи тп потребує постійного стороннього догляду, отже розглядати його поведінку щодо неналежної участі у вихованні дитини як винну-недоречно.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

При цьому Верховний Суд зазначає, що за положенням частини шостої статі 19СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного із батьків батьківських прав.

При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Ураховуючи викладене, суд доходить до висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідачів батьківських прав, відсутні. Батьки дитини бажають виховувати та належним чином забезпечувати сина , проти позбавлення батьківських прав заперечують, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей.

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

При цьому позивачем не надано беззаперечних доказів, які б свідчили саме про свідоме винне ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, а також, що зазначені недоліки у способі життя відповідачів, які вони не заперечують, несуть загрозу життю та здоров`ю дитини та мають наслідком незабезпечення належних умов проживання малолітньої дитини.

Характеристики на відповідачів від різних дат містять суперечливі відомості, Акти обстеження умов проживання дитини містять вказівки на неналежне утримання відповідачами житлового убдинку, але чи є це свідомо винним ві наскільки таке відповідає крітерію того ступеня ухиляння від виконання батьківських обов`язків, яке слугує підставою для вжиття крайніх заходів - з Актів не вбачається.

Суд критично ставиться до інформації від 27.02.2020 року КЗ "МЦСПРД" Миколаївської обласної ради, де наразі перебуває дитина, адже високий рівень тривожності малолітнього хлопця, якого щойно відібрали від батьків , є цілком зрозумілим . А щодо недостатності розвитку у нього навичок самоконтролю, схильність до впливу оточуючих та недостатність розвинення адекватних механізмів виходу із складних та конфліктних ситуацій - то , як зазначено в цьому самому висновкку, враховуючи вік хлопця ( а це на той час 8 років) неможливо вимагати від нього достатньої самостійності.

Висновок органу опіки та піклування виконкому ММР від 21.11.2019 року, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачі дійсно не створювали належні умови для нормального проживання житини у житловому прміщенні та його навчання на високому рівні, проте обставини, які б свідчили про те, що перебування дитини у батьків створює небезпеку для його життя та здоров`я, а також морального виховання- відсутні. Відсутні докази, що мати ОСОБА_9 не приймала участі в навчально-виховному процесі свого сина , не піклувалася про його здоров`я ( адже ОСОБА_6 і фізично розвиненим, здоровим хлопчиком) , не забезпечувала йому належне харчування та одяг.

Також, в даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відсутні докази, що відповідачка ОСОБА_2 відмовлялася від допомоги уповноважених органів держави з метою захисту прав своєї дитини, сприянні їй будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки. Натомість, позивачем не довелено, що з боку державних органів вживалися активні, послідовні та дієві заходи щодо допомоги родині малолітнього ОСОБА_5 .

З огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, суд розуміє, що таке розлучення має проводитися лише в крайньому випадку, отже в даній конкретній ситуації судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включає в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)).

З урахуванням якнайкращих інтересів дитини, щире бажання відповідачів належним чином виховувати та утримувати сина та здійснення ними позитивних дій у цьому напрямку та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення їх батьківських прав, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині позбавлення відповідачів батьківських прав.

Як наслідок відмови у задволенні позовних вимог про позбавленя батьківських прав, слід відмовити і у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів.

В правовідносинах, що склались між сторонами суд вбачає підстави для попередження відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід віднести на рахунок держави судовий збір.

Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО