КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року

справа №760/22704/18

провадження № 22-ц/824/2142/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В, Лапчевської О.Ф,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року ухваленого під головуванням судді Українця В.В. у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.11.2010 року у розмірі 12200,07 грн. та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» фактично отриману суму кредитних коштів у розмірі 3496, 66 грн та 1762,00 грн судового збору. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду в частині відмови позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове про задоволення позову, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що підписуючи анкету-заяву на отримання кредитних коштів, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Відсутність підпису на Умовах та Правилах не свідчить про те, що відповідач не був ознайомлений з ними, та про відсутність договірних правовідносин між сторонами. Зазначає, що відповідач отримавши кредитні кошти, частково погашав заборгованість за кредитом, що свідчить про укладення кредитного договору на відповідних умовах. Зазначає, що відповідно до довідки про умови кредитування, сторонами погоджено істотні умови договору в тому числі базову відсоткову ставку. Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив із того, що з відповідача підлягає стягненню фактична отримана відповідачем сума кредитних коштів у розмірі 3496,66 грн. Відмовляючи в задоволенні інших позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення таких вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н від 02.11.2010 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачем умови кредитного договору виконано не було, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 12200,07 грн., яка складається з:

3496,66 грн - заборгованість за кредитом

7146,26 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом

500,00 грн - заборгованість за пенею та комісією

500,00 грн - штраф (фіксована частина)

500,00 грн - штраф (процентна складова)

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження своїх вимог банком надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт.

З анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» б/н від 02.11.2010 року, слідує, що в ній зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я по батькові, серію та номер паспорта, дату народження, ідентифікаційний код, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, зазначено, що ОСОБА_1 має бажання оформити тип картки «Пенсійна».

Проте відсутня інформація щодо отримання відповідачем кредитної картки, її дії та строку, не встановлено бажаний кредитний ліміт.

Крім того, анкета-заява не містить відомостей про те, що відповідач не лише ознайомився зі змістом Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», а й отримав ці Умови та правила, з якими він погодився. За відсутності у сторони цих стандартних умов та правил банку, які є невід`ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в анкеті-заяві не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого частиною третьою статті 203 ЦК України.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, який враховано судом першої інстанції при постановленні рішення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Проте, матеріали справи не містять підтвердження надання вказаного представником позивача розміру кредитного ліміту банку та згоди відповідача на його отримання.

Позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №б/н від 02.11.2010 року, проте в ньому відсутні відомості про отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 1000,00 грн. З даного розрахунку неможливо встановити, чи користувався відповідач кредитними коштами та чи вносив власні грошові кошти на погашення заборгованості.

Таким чином, банком не надано доказів на підтвердження факту надання позивачем та отримання відповідачем кредитних коштів, позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції, при задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 3496,66 грн неправильно застосовано норми матеріального права, колегія суддів виходить за межі доводів та вимог апеляційної скарги та приходить до висновку про скасування рішення в частині задоволення позовних вимог з ухваленням нового в цій частині рішення, яким у задоволенні вимог відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 3496 грн 66 коп. скасувати, постановити в цій частині нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді