Єдиний унікальний номер справи 183/3032/20
Провадження № 2-о/183/135/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

присяжних Ковтуна І. Г.,

Антонова М. Г.,

з участю секретаря судового засідання Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про оголошення фізичної особи померлою, -

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною заявою, в обґрунтування якої посилався на те, що він народився у м. Херсон Херсонської області, Україна, його батьками є: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 . Заінтересована особа - ОСОБА_5 є його рідною сестрою. З 1988 року їх сім`я проживала у м. Решетилівка (на той час - смт Решетилівка) Полтавської області. 10 червня 1996 року на підставі розпорядження Решетилівської селищної ради Полтавської області № 424 від 05 червня 1996 року їх сім`ї було видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , всі вони є співвласниками зазначеного нерухомого майна.

У квітні 2002 року його батько поїхав на заробітки до Російської Федерації і з того часу жодних відомостей про нього не було, його мати звернулась до суду із заявою про оголошення ОСОБА_3 безвісно відсутнім. Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 12 квітня 2005 року, що набрало законної сили 13 травня 2005 року, його батька було визнано безвісно відсутнім. 19 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області було видане свідоцтво про розірвання шлюбу між його батьками.

Додав, що після оголошення його батька безвісно відсутнім вони все ж таки сподівались його знайти, від жителів м. Решетилівка їм стало відомо про те, що його батько перебував у с. Лісави Олександрівського району Володимирської області, Російської Федерації, де працював на дорожно-будівельних роботах без офіційного працевлаштування. У 2012 році він поїхав до вищезазначеного села з метою знайти батька, де від місцевих жителів дізнався про те, що останній приблизно у 2003-2004 роках помер, поховав його якийсь його знайомий, але де його батько похований знайти не виявилось можливим, як не виявилось можливим установлення особи, яка здійснила поховання батька. Більше ніяких відомостей йому установити не вдалось. Додав, що його мати зверталась до територіального відділу реєстрації актів цивільного стану у Російській Федерації із запитом про надання актового запису про смерть ОСОБА_3 , однак отримала відповідь, що за період з 01 січня 2000 року по 17 січня 2017 року актового запису про смерть батька знайдено не було, а оголошення померлим ОСОБА_3 необхідно йому для оформлення своїх спадкових прав.

У зв`язку з чим, заявник, посилаючись на положення ст. 46 ЦК України, просив суд оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петриківка Червоногвардійського району Кримської області.

Ухвалою суду від 05 червня 2020 року було прийнято заяву до розгляду в порядку загального провадження і відкрито провадження у справі (а.с. 17). Ухвалою суду від 15 жовтня 2020 року було задоволено клопотання представника заявника про виклик та допит свідків.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 - адвокат Михалевич Л. Ф. заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у заяві та просила їх задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги визнала у повному обсязі (а.с. 30).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що заявник ОСОБА_3 є його найманим працівником, якого він знає приблизно з 2010 року, однак батька заявника він не знає. Приблизно у 2011 році ОСОБА_3 розповідав про ситуацію, що склалась з його батьком та про те, що останній безвісно пропав років десять тому, після чого він вирішив допомогти заявникові у пошуках батька. Так, у 2012 році, коли у нього з`явився час, він разом із заявником поїхали до населеного пункту можливого місця перебування батька ОСОБА_3 , а саме у с. Лісави Олександрівського району Володимирської області, Російська Федерація, де знайшли свідків - жителів села, які повідомили, що бачили останнього біля місцевого магазину багато років тому. Відвідавши місцевий магазин, де люди їм повідомили про смерть ОСОБА_3 , яка настала приблизно у 2004 році та про те, що його похованням займався який його знайомий, однак ані "знайомого", ані місця поховання їм знайти не вдалось.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що заявник і заінтересована особа є її дітьми, а ОСОБА_3 є її колишнім чоловіком, який на початку 2000 років поїхав до Російської Федерації на заробітки та безвісно пропав, на зв`язок не виходив, його пошуки були безрезультатними, у зв`язку з чим вона у 2005 році звернулась до суду із заявою про визнання останнього безвісно відсутнім, що було установлено відповідним рішенням суду від 12 квітня 2005 року, після чого шлюб між нею та ОСОБА_3 було припинено. Додала, що дійсно її син та ОСОБА_6 у 2012 році відвідували Російську Федерацію з метою пошуку ОСОБА_3 , де останні дізнались про його смерть, однак місце захоронення встановити не вдалось.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків та дослідивши письмові докази у справі, вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом установлено, що 13 грудня 1985 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклав шлюб із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_7 змінено на " ОСОБА_8 ", що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу наданим суду у засвідченій заявником копії (а.с. 10).

Від шлюбу у подружжя народились діти: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, поданими суду у засвідчених заявником копіях (а.с. 8, 9).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 червня 1996 року, виданого на підставі розпорядження (наказу) Решетилівської селищної Ради народних депутатів Полтавської області № 424 від 05 червня 1996 року та наданого суду у засвідченій заявником копії, ОСОБА_3 та членам його сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , на праві приватної, спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Згідно з розпорядженням голови Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області Кузьменко В. В. № 64 від 24 грудня 2015 року "Про перейменування назв вулиць та провулків в смт Решетилівка та с. Шкурупіївка" з Додатком 1 до нього, вулицю Леніна в смт Решетилівка було перейменовано на вулицю Покровська.

Постановою Верховної Ради України № 2185-VIII від 07 листопада 2017 року селище міського типу Решетилівка Решетилівського району Полтавської області віднесено до категорії міст районного значення.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області № 11-12/5028 від 15 липня 2020 року, наданої суду у засвідченій представником заявника копії, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 39).

Заявник ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується відповідними довідками (а.с. 6, 7).

У судовому засіданні установлено, що ОСОБА_3 у квітні 2002 року виїхав з постійного місця проживання до Російської Федерації та не повернувся.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 12 квітня 2005 року, яке набрало законної сили 13 травня 2005 року, визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ново-Петрівка, Красногварійського району Автономної Республіки Крим - безвісно відсутнім (а.с. 12).

19 травня 2005 року шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу, наданим суду у засвідченій заявником копії (а.с. 13).

Факт відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_3 в місці його постійного проживання в м. Решетилівка Полтавської області підтверджується наступними доказами.

Поясненнями представника заявника, яка у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 являється батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , який виїхав з постійного місця проживання, після чого місце знаходження та перебування ОСОБА_3 не відоме, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 17 березня 2020 року, складеного депутатом Решетилівської міської ради ОСОБА_11 в присутності свідків - сусідів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , згідно з яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , однак понад вісімнадцять років і по даний час не проживає за зазначеною адресою, оскільки з 2002 року місце його перебування невідоме, особисті речі у квартирі відсутні (а.с. 15).

Поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які у судовому засіданні зазначили про те, що ОСОБА_3 у 2002 році виїхав до Російської Федерації з метою заробітків, після чого жодних відомостей від нього та про нього не було, здійснені особисто заявником ОСОБА_1 разом із свідком ОСОБА_6 у 2012 році розшукові заходи дали змогу установити їм те, що ОСОБА_3 помер приблизно у 2003-2004 роках на території Російської Федерації, однак місце поховання останнього не відоме.

Згідно з повідомленням Відділу записів актів цивільного стану адміністрації Олександрівського району Володимирської області Російської Федерації № б/н від 17 січня 2017 року, наданого на запит ОСОБА_4 і поданого суду у засвідченій заявником копії, відомості про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відсутні, актового запису про смерть останнього в архіві відділу не виявлено. Перевірку проведено за період з 01 січня 2000 року по 17 січня 2017 року (а.с. 14).

Отже, з вказаної інформації вбачається, що вже більше трьох років ОСОБА_3 , ймовірно є особою, що померла, але юридично це не оформлено.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин , що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.

Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.

При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою йому необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме з метою реалізації права на прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником ОСОБА_1 , а також свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать інших зібраним у справі доказам.

Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Задоволення заяви ОСОБА_1 має для нього юридичне значення, оскільки становлення даного факту йому необхідно для подальшого оформлення своїх спадкових прав.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -померлим.

Оскільки, день вірогідної смерті ОСОБА_3 у точності встановити неможливо, а тому його необхідно оголосити померлим з дня набрання цим рішенням законної сили, відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293, 305, 308 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Петрівка Красногвардійського району Автономної Республіки Крим, останнє місце реєстрації якого значиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Датою оголошення померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати день набрання рішенням суду законної сили.

Учасники справи:

- заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ;

- заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Повне рішення суду складено і підписано 20 жовтня 2020 року.

Суддя Г. Є. Майна

Присяжні І. Г. Ковтун

М. Г. Антонов