Справа № 685/1687/18
Провадження № 2/669/62/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі :

головуючої - судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Бульбах Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Теофіпольського районного нотаріального округу Сурма Галина Францівна,

В С Т А Н О В И В :

03.12.2018 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про визнання недійсними Свідоцтв про право на спадщину №1951, №1953, виданих 28 вересня 2016 року приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф., та скасування Державної реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0024, :04:006:0102, :04:006:0198 і :04:002:0118.

В обґрунтування позову зазначив, що його баба, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіла своє майно відповідачу, на підставі чого спадкова справа була відкрита 28.08.2016 року приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф. Однак померла ОСОБА_3 до дня смерті проживала у селі Васьківчики Красилівського району Хмельницької області, що на думку позивача, є порушенням Закону України «Про нотаріат», адже відкриття спадщини мало б здійснюватися в Красилівському нотаріальному окрузі за останнім місцем проживання ОСОБА_3 .

Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід, ОСОБА_4 , який також на день смерті проживав у селі Васьківчики Красилівського району Хмельницької області, однак спадкова справа теж була відкрита на території Теофіпольського районного нотаріального округу через 19 років після смерті, що на думку позивача, є порушенням законодавства України і його законних прав на отримання спадщини.

Відмітив, що відповідач ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , надав нотаріусу Теофіпольського районного нотаріального округу Сурмі Г.Ф. недостовірну інформацію про останнє місце проживання баби і діда на день їх смерті.

Просив суд визнати недійсними та скасувати Свідоцтва про право на спадщину №1951, №1953, які видані 28 вересня 2016 року приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф., та скасувати державну реєстрацію права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0024, :04:006:0102, :04:006:0198 і :04:002:0118.

15.04.2019 року ОСОБА_2 , відповідачем по справі, надано суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що він з позивачем є рідними братами. Вказав, що їх баба ОСОБА_3 , яка успадкувала майно після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому. Позивач по справі, не ставлячи під сумнів форму і зміст заповіту ОСОБА_3 намагається порушити і змінити волю померлої, при цьому усвідомлює, що будь-яке рішення суду для нього не буде мати матеріального значення при наявності існуючого заповіту.

Зазначив, що останнім місцем проживання ОСОБА_3 , в силу її віку і здоров`я було його місце проживання, що і дало нотаріусу право на заведення спадкової справи. Вимога позивача, що свідоцтва про право на спадщину за заповітом має видавати нотаріус Красилівського районного округу не вплине на його права як спадкоємця, а тільки затягне отримання нового свідоцтва у часі і не змінить матеріального становища брата.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, проте в позовній заяві не вказав, які саме його права при видачі нотаріусом відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом порушені. При звернені до суду позивач має довести свою юридичну заінтересованість у справі, однак ОСОБА_1 при наявності заповіту на його ім`я за жодних обставин не може стати спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 за законом, тобто він є неналежним позивачем.

Крім того, вважає, що не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з нього 5000 грн. за юридичну допомогу, оскільки відсутні будь-які докази, які підтверджували понесення позивачем таких витрат як і не наведено розрахунку суми судових витрат, яку позивач намагається стягнути з нього.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали. В судове засідання 07.10.2020 року ОСОБА_1 та його представник, будучи належним чином та своєчасно повідомленими про дату та час розгляду справи, не з`явилися. Доказів поважності причин неявки в судове засідання не надали. Крім того, слід зазначити, що позивачем та його представником до суду клопотання про відкладення розгляду справи надавались неодноразово (13.03.2020 року, 14.04.2020 року, 25.05.2020 року, 02.09.2020 року та 07.10.2020 року), що на думку суду свідчить про зловживанням стороною позивача процесуальними правами.

Відповідач ОСОБА_2 в ході розгляду справи позовні вимоги не визнав. В судове засідання 07.10.2020 року не з`явився. В поданих до суду заявах просив розгляд справи проводити у його відсутності та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Теофіпольського районного нотаріального округу Сурма Г.Ф. в судове засідання не з`явилася. В поданих до суду заявах просила розгляд справи проводити у її відсутності, при прийняття рішення поклалася на розсуд суду.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується даними свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17 квітня 1997 року Васьківчиською сільською радою Красилівського району Хмельницької області.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_2 , виданого 17 січня 2011 року виконавчим комітетом Васьківчиської сільської ради Красилівського району Хмельницької області.

Даними заповіту, посвідченого 12 лютого 2004 року секретарем Васьківчиської сільської ради Красилівського району Хмельницької області Юрчук Г.Ф., реєстровий №9, підтверджується, що на випадок своєї смерті ОСОБА_3 зробила заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2 , відповідачу по справі.

З матералів витребуваної судом спадкової справи № 216/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , заведеної 28 вересня 2016 року приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф. слідує, що 28 вересня 2016 року до приватного нотаріуса Теофіпольського районного нотаріального округу Сурми Г.Ф. надійшла заява від ОСОБА_2 про прийняття спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка залишила на його ім`я заповіт, та повідомив, що крім нього інших спадкоємців не має.

На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф. 28 вересня 2016 року заведено спадкову справу (№59566851 у Спадковому реєстрі, №216/2016 у нотаріуса) після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується даними Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі №45236427, виданим 28.09.2016 року цим же нотаріусом. Підставою для вчинення відповідної нотаріальної дії нотаріусом стала довідка №709, видана 11 серпня 2016 року виконкомом Теофіпольської селищної ради Теофіпольського району Хмельницької області Головишину О.П., відповідачу по справі, згідно якої померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 із 05.01.2007 року була зареєстрована і постійно проживала разом із ним по АДРЕСА_1 .

Нотаріусом було перевірено наявність заведених після смерті ОСОБА_3 спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину, а також наявність заповітів та спадкових договорів, що підтверджується відповідними інформаційними довідками із Спадкового реєстру. Крім того, перевірено наявність заведених після смерті ОСОБА_5 спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину.

Заяви будь-яких інших спадкоємців про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 в спадковій справі, заведеній після її смерті, відсутні.

28 вересня 2016 року приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф. на ім`я ОСОБА_2 , відповідача по справі, видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадщину, яка складається із земельних ділянок із кадастровими номерами :04:006:0024 (реєстровий №1951) і :04:006:0102 (реєстровий №1953) та права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Полісся» с.Васьківчики Красилівського району Хмельницької області, розміром 3,72 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (реєстровий №1955).

Згадані Свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом №1951, №1953, які видані 28 вересня 2016 року приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф., позивач вважає недійсними та обґрунтовує це тим, що відповідачем ОСОБА_2 приватному нотаріусу Теофіпольського районного нотаріального округу Сурмі Г.Ф. було надані недостовірні відомості про останнє місце проживання баби ОСОБА_3 і діда ОСОБА_5 на день їх смерті, адже відкриття спадщини мало б здійснюватися в Красилівському нотаріальному окрузі за останнім місцем проживання ОСОБА_3 (с.Васьківчики Красилівського району Хмельницької області), що на думку позивача, є порушенням законодавства України і його законних прав на отримання спадщини.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, в позовній заяві не зазначено та матеріали справи не містять жодних доказів про те, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_5 у встановленні чинним законодавством порядку та строки, зокрема доказів подання ним заяви про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори або ж доказів постійного проживання разом із спадкодавцами на час відкриття спадщини, тобто він вважається таким, що не прийняв спадщину, оскільки під час судового розгляду не було доведено зворотнього, зокрема, що позивач не знав чи не міг знати про їх смерть чи про інші обставини, які б могли стати для позивача перешкодою для вчинення дії щодо прийняття спадщини після смерті баби чи діда. Разом з тим, позивачем не подано обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Крім того, ОСОБА_1 заявлено вимогу про визнання недійсними та скасування Свідоцтв про право на спадщину №1951, №1953, які видані 28 вересня 2016 року приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф. Однак, як встановлено судом, нотаріусом 28 вересня 2016 було видано ще Свідоцтво про право на спадщину за №1955, про скасування якого не заявлено вимогу, що вказує на згоду позивача із останнім.

Слід також взяти до уваги положення п.3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно якого, ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). З врахуванням тієї обставини, що позивачем не заявлено позовних вимог про визнання, зміну чи припинення права власності щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :04:006:0198 і :04:002:0118, у суду відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також суд звертає увагу на той факт, що позивачем не долучено належних та допустимих доказів, які б вказували на порушення його законних прав та інтересів з приводу неможливості здійснення оформлення прав на спадщину після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження підстав звернення до суду за захистом яких саме його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, в задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК Україхни, та враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати слід залишити за позивачем.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу можливість перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами в разі встановлення вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факту фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі (в даному випадку довідки про місце проживання спадкодавця ОСОБА_3 , що стала підставою для вчинення відповідної нотаріальної дії).

Враховуючи викладене та керуючись ст.12 ЦК України, ст.ст. 4,12,13, 81,141,247,263-265, 352 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Теофіпольського районного нотаріального округу Сурма Галина Францівна, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 жовтня 2020 року.

Суддя Н. С. Бараболя