Справа № 212/2407/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого Пустовіта О.Г., присяжних Степашко Л.В., Тарана К.А., за участю: секретаря судового засідання Безкоровайної О.Т., представника заявниці - ОСОБА_1 , представника зацікавленої особи Логінова Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою в якій просив суд визнати громадянина Вірменії ОСОБА_4 - безвісно відсутнім.

Свої вимоги мотивував тим, що з 1996 року по 2013 рік ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_4 , від якого народила дитину ОСОБА_3 , 2004 року народження. В останні роки сумісного життя вони проживали за адресою фактичної реєстрації заявниці за адресою: АДРЕСА_1 , однак у 2013 році ОСОБА_5 зник з місця проживання, залишивши свою сім`ю. З 2013 року до дня подання заяви до суду ОСОБА_2 з дитиною нічого не знають про ОСОБА_4 , їм не відомо його місцеперебування. Усі спроби знайти безвісно відсутнього ОСОБА_4 виявились безрезультатними. На контакт Геворг жодного разу не вийшов, утриманням доньки не займається. ОСОБА_2 працює та фактично проживає в Італії, без дозволу безвісно відсутнього ОСОБА_4 , не може бачитись з донькою, донька не може подорожувати. Разом з тим, визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім надасть можливість отримувати соціальну допомогу від держави.

Ухвалою судді від 09 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання по суті.

Ухвалою від 11 березня 2020 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради.

Ухвалою від 11 березня 2020 року витребувані докази по справі.

В судовому засіданні представник заявниці вимоги підтримав із вказаних в заяві підстав, просив заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи заяву не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду надала пояснення, що заявниця її сестра, вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_7 , в 96 році у них родилась перша дитина ОСОБА_8 , вони переїхали в Кривий Ріг, потім народилась друга дитина ОСОБА_9 , яка перебуває у неї із 2018 року. Мати ОСОБА_9 довгий час на заробітках в Італії, з 2010 року ОСОБА_9 проживала з бабусею в Криму після того, як в 2013 році пропав батько дитини ОСОБА_4 . Сестра перебуває вже 10 років в Італії, а дитина не може виїхати до неї, на постійне місце проживання та навчання. Батько ОСОБА_10 із 2013 року пропав, на зв`язок не виходив. Батько ОСОБА_9 армянин за національністю, проживали разом із сестрою однією сім`єю із 95 року приблизно і до 2013 року, потім він пропав. Не знає, чи він перебуває зараз у Вірменії чи ні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду надала пояснення, що ОСОБА_9 її рідна сестра, вона народилась у 2004 році, проживали всі разом із ОСОБА_4 . Потім мати виїхала у Італію десь у 2010 році , ми пожили трохи із батьком, проживали у м. Кривий Ріг, там де вона зараз живе, у квартирі по АДРЕСА_2 , проживали у трьох на цій квартирі. Потім батько просто зник, він прожив з ними біля 2 років. Не знаю куди він зник, приїхала до нас бабуся із Криму, забрала ОСОБА_9 до себе, вона залишилась в Кривому Розі. Вона проживала весь час у м. Кривий Ріг, Віолета деякий час проживала в Криму, потім переїхала в Кривий Ріг її привезла мама 2 чи 3 роки назад. ОСОБА_12 проживає із тіткою ОСОБА_6 . Вона проживаю окремо вже із своєю сім`єю. ОСОБА_9 зараз не може переїхати до мами в Італію, ій потрібно навчатися за кордоном. Їй було 16 років коли пропав батько і вони з ОСОБА_9 залишись удвох. Родичів близьких більше не було. В поліцію вона не ходила, тому що вони звикли до такого способу життя із батьком. У нього була паралельно ще одна сім`я, тому він зникав і до тих подій, але ненадовго.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду надала пояснення, що заявницю знає. Не знає, як познайомилась вона із ОСОБА_14 , пам`тає як вони однією сім`єю переїхали в м Кривий Ріг, у них тоді була вже перша дитина ОСОБА_15 , батько - ОСОБА_14 вів поганий спосіб життя - пив, гуляв, бив заявницю. Потім у них в 2004 році народилась ОСОБА_9 , вони продовжували жити разом однією сім`єю на АДРЕСА_2 в квартирі, у ОСОБА_16 були у власності бар та перукарня, потім ОСОБА_14 завів її у великі борги і ОСОБА_16 змушена була виїхати в Італію. Потім через півроку, коли вже ОСОБА_16 перебувала в Італіїї , ОСОБА_17 не стало, він пропав, а діти залишились самі в квартирі. Бабуся із ОСОБА_18 приїхала і забрала ОСОБА_9 , через деякий час ОСОБА_9 повернулась в м. Кривий Ріг, десь 2 роки тому назад, ОСОБА_9 зараз проживає із сестрою. Мати перебуває в Італії, ОСОБА_9 потрібно переїджати в Італію. Батько просто пропав і про себе не давав знати, його більше ніхто не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду надав пояснення, що ОСОБА_20 знає давно, спілкувались із нею поки вона не виїхала до Італіїї. Знає, що всі справи в сім`ї вела ОСОБА_16 . ОСОБА_14 її цивільний чоловік, вони разом із ОСОБА_16 у нас були на весіллі у 2003 році. Приблизно їх знаю з 2002 року. Жили ОСОБА_14 і ОСОБА_21 як сім`я не дуже, у них 2 дітей, знає що народилась ОСОБА_9 . Вдома у них він ні разу не був,тому що проживали всі у однокімнатній квартирі, бачив їх у барчику , який тримала ОСОБА_16 . Пам`ятає ОСОБА_14 як не дуже порядну людину, він був конфліктний. ОСОБА_16 поїхала до Італії, тому що в неї були дуже великі борги, ОСОБА_17 набрався. В квартирі проживали Георг, 2 дітей та бабуся з Криму, коли ОСОБА_16 виїхала до Італії. Потім ОСОБА_17 зник, приїхала бабуся і забрала ОСОБА_9 , вона проживала там до анексії, після анексії знову переїхала ОСОБА_9 в м. Кривий Ріг.

В судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_4 з 1996р. по 2013р.

Під час сумісного життя в них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, та надані суду докази, суд дійшов висновку, щодо недоведеності вимог заявниці з наступних підстав:

Відповідно до ч.1, 2 ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року.

Згідно із ст. 305, 306 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцем знаходження її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, яка пропала безвісти.

У відповідності зі ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як випливає з положень ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою, заявник повинен довести факт порушення її прав, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність та допустимість, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки вона не обґрунтована належними та допустимими доказами.

Крім того, заявницею не було вказано на будь-які обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, оскільки особливістю при розгляді питання про визнання особи безвісно відсутньою не є просто фактична відсутність відомостей про місце її перебування.

Визнання фізичної особи безвісно відсутньою відбувається за таких умов:

а) протягом одного року фізична особа відсутня за місцем свого постійного проживання;

б) протягом цього ж строку заінтересованим особам нічого не відомо про місце її перебування;

в) вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів;

г) питання, заради яких заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, є юридично важливими та не можуть бути вирішені без такого визнання.

П.7 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

В судовому засіданні досліджено відповіді на запит суду до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відомості, що до перетинання державного кордону громадянином ОСОБА_4 , відсутні.

Згідно до відповіді Покровського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні відомості про народження, шлюб, розірвання шлюбу, смерть ОСОБА_4 .

Довідкою виданою начальником Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області № 48.3/2-2187 від 03.04.2020 року, до Покровського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про розшук, зверненнями та повідомленнями відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ніхто не звертався.

Відповідно до положень ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відповідно до вимог статей 305-309 Цивільного процесуального кодексу України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.

Як передбачено ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Згідно із положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експерта; показаннями свідків.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази навіть намагання заявницею розшукати ОСОБА_4 , шляхом оголошення останнього у розшук (відповідні заяви, повідомлення заявниці про зникнення особи до органів внутрішніх справ тощо). Доказів заведення розшукової справи та відкриття кримінального провадження з приводу зникнення ОСОБА_4 до суду не надано.

Виходячи з встановлених обставин, наданих доказів та вимог закону, вбачається, що при розгляді справи не встановлено наявності юридичного складу для визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім.

На підставі ст. 43 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 19, 76-78, 81, 89, 263-265, 268, 273, 293, 305, 306 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення буде виготовлено 23 грудня 2020 року.

Головуючий суддя: О.Г.Пустовіт

Присяжні: Л.В.Степашко

К.А.Таран