КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року місто Київ.

Справа 759/15319/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3705/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання Гордійчук Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 21 листопада 2019 року,( у складі судді Ул`яновської О.В., інформація про дату складення повного тексту ухвали відсутня)

в справі за заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами в цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2019 до суду надійшла заява адвоката Воронова Євгенія Євгенійовича подана в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами наказуСвятошинського районного суду м. Києва від 22.08.2019 у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, в якій заявник просив суд скасувати судовий наказ від 22.08.2019 по справі №759/15319/19 та змінити рішення суду, яким зобов`язати ОСОБА_1 сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі одного мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів надитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.08.2019 до досягнення дитиною повноліття.

Заяву обґрунтовувавтим, що при видачі судового наказу судом не враховано дійсний майновий стан боржника, оскільки ОСОБА_3 не були відомі доходи ОСОБА_1 , що в сукупності має бути предметом дослідження судом та впливає на визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, - відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_1 через поштове відділення 27.11.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, просить змінити наказ Святошинського районного суду м.Києва від 22.08.2019 у справі №759/15319/19, зобов`язавши боржника ОСОБА_1 щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 2000 грн., але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі посилається на ст. 181 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_1 не має постійного заробітку, про що свідчить неподання ОСОБА_3 до суду відповідної довідки. Тому розмір аліментів має бути встановлений у твердій грошовій сумі. З 01.12.2019 розмір мінімального прожиткового мінімуму для дитини становитиме 1779,00 грн. За наслідками своїх доходів має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2000,00 грн.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 доводи скарги підтримав. ОСОБА_3 до апеляційного суду не з`явилась. Про розгляд справи повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника боржника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результати розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. (ст.160 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб.

Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статі 161 цього Кодексу. (ч.1 ст.170 Цивільного процесуального кодексу України).

За змістом положень ч. 7 та ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Пунктом 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України закріплено, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

За змістом положень ч. 4, 5 ст. 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судому процесі розгляду справи; 2) докази, які неоцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Судом встановлено, що 22.08.2019 Святошинським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Луганська область, Макарівський район, селище Тишківка, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Луганськ, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліментівна утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.08.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 23).

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами,суд першої інстанції виходив з того, що заявником в заяві не зазначені нововиявлені обставини, які за законом можуть бути підставою для скасування судового наказу.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності у відповідача постійного стабільного доходу , та не дослідження судом першої інстанції майнового стану відповідача, не є нововиявленими обставинами.

Суд вірно зазначив в ухвалі, що посилання на вказані обставини та нові докази, які не були предметом дослідження судом першої інстанції, не є нововоявленими обставинами у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України. Переоцінка доказів по справі може бути здійснена судом в порядку позовного провадження. Тобто, відповідач мав скористатись своїм правом на звернення до суду, в установлені строки, з заявою про скасування судового наказу, а також суд вірно роз`яснив право відповідача на звернення до суду з вимогами про зменшення розміру стягуваних аліментів, в разі настання обставин , визначених Законом.

Колегія суддів також погоджується з посиланням суду на практику Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) рішення від 19 лютого 2009 року вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що суд вірно встановив відсутність, зазначених в ст. 423 ЦПК України підстав для перегляду судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 22.08.2019 за нововиявленими обставинами, постановив ухвалу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відмовляє в задоволенні апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги слід покласти на особу, яка її подавала, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повна постанова складена 06 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді