Справа № 461/1509/20
Провадження № 2/461/673/20
Галицький районний суд міста Львова у складі головуючої судді Фролової Л.Д., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) осіб, цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У позовній заяві представник позивача просив суд про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без участі представника позивача.
Ухвалою судді від 11 березня 2020 року, у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження, учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.
Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі №461/1509, та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача. Згідно відміток поштових відділень, ухвали про відкриття провадження у справі, були отримані учасниками. В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім`я відповідача ОСОБА_1 , вважається доставленою.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити рішення на основі поданих сторонами письмових доказів. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
До суду було надіслано відзив на позовну заяву АТ «Ідея Банк» про стягнення боргу за кредитним договором від 22 квітня 2020 року; заяву в порядку ст. 49 ЦПК України (про зменшення позовних вимог) від 04 травня 2020 року; відповідь на відзив від представника АТ «Ідея Банк» від 04 травня 2020 року; відзив на заяву про зменшення позовних вимог від відповідача, поданий до суду 20 травня 2020 року; заперечення на відзив на заяву про зменшення позовних вимог від представника АТ «Ідея Банк» подані до суду 28 травня 2020 року; заперечення по справі №461/1509/20 від відповідача, подані до суду 25 травня 2020 року; письмові пояснення надані представником АТ «Ідея Банк» від 29 травня 2020 року.
Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
22 квітня 2020 року, відповідачем було надано до суду відзив на позовну заяву АТ «Ідея Банк» про стягнення боргу за кредитним договором, який вона аргументувала тим, що позивачем було включена нарахована плата за обслуговування кредиту та прострочена плата за обслуговування кредиту, і тому вказує, що заборгованість зі сплати платежів за обслуговування кредиту є необгрунтованою, оскільки банк не мав права встановлювати такий платіж у кредитному договорі за дії, які банк вчиняє на власну користь, тому, що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. На думку відповідача, така умова є нікчемною та потребує визнання недійсною.
Крім того, банком не були враховані сплачені нею кошти в сумі 400,00 грн та 900,00 грн. Також зазначає, що позивачем на підтвердження позовних вимог було надано довідку-розрахунок заборгованості, проте на думку відповідача, сама по собі дана довідка не може бути належним та допустимим доказом розміру заборгованості, оскільки відсутні належні розрахунки пені, а це позбавляє суд можливості перевірити відповідність її нарахування умовам договору, а отже нічим не підтверджується її правильність, а тому вважає, що відсутні правові підстави для стягнення пені.
29 травня 2020 року, до суду надійшли письмові пояснення від представника АТ «Ідея Банк» в яких він просить врахувати під час розгляду справи письмові пояснення на заперечення ОСОБА_1 , заяву про зменшення позовних вимог та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог АТ «Ідея Банк» в повному обсязі.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Обов`язок сплатити неустойку відповідачем виникає у разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).
В матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) та додаток до паспорта споживчого кредиту, що є обов`язковими документами при укладанні кредитного договору, та його ще одним підтвердженням.
Крім того, в матеріалах справи містяться меморіальний ордер № 1152515 від 04 липня 2018 року, меморіальний ордер № 1152506 від 04 липня 2018 року, меморіальний ордер №1152508 від 04 липня 2018 року, які підтверджують видачу кредиту відповідачу.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.
Статтями 2,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Постановою Національного банку України від 08 червня 2017 року №49 затверджені Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила), які розроблено відповідно до Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про національний банк України», «Про споживче кредитування», встановлюють порядок та методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача.
Згідно з пунктом 8 Правил банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Банк зазначає реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту за рядком «Усього» у колонках 9 і 10 (відповідно) форми, наведеної в додатку 2 до цих Правил.
Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогамистатті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим кредитний договір, згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/455/19.
Отже, суд вважає позов АТ «Ідея Банк» підставним та задовольняє його в повному обсязі.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в повному розмірі, що становить 2102 грн.
Згідно з положенням ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2100 грн.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір по справі в сумі 2102 грн, 00 копійок.
Відповідач (боржник): ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д. Фролова