Справа № 569/2859/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - адвоката Хмари М.В.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24.04.2019 р. у справі №569/13445/18 було розірвано. Від шлюбу Позивачка з Відповідачем мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з матір`ю. ОСОБА_1 зверталася до Відповідача - ОСОБА_2 , з проханням матеріально підтримувати їхню дочку, сплачуючи аліменти, так як з Відповідачем разом не проживають, а дитина проживає разом із Позивачем. На що Відповідач відповідає категоричною відмовою і не збирається фінансово забезпечувати спільну дитину. Відповідач має змогу сплачувати аліменти, позаяк аліменти Відповідач більше нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з Відповідача не проводиться, непрацездатних батьків Відповідач не має, інших дітей не має.

Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, а саме по 1700 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення цього позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала у межах доводів позовної заяви, просила позов задовольнити. Пояснила, що відповідач протягом трьох років не проживає з дитиною. Вона несе витрати по утриманню, вихованню дитини. Оплачує дитячий садочок, харчування в садочку. Відповідач двічі давав кошти для дитини по 840 грн. Просила врахувати долучені нею копії документів, які вказують на той факт, що в Італії розглядався позов про розлучення, провадження зупинено з тих підстав, що їх шлюб було розірвано рішенням Рівненського міського суду.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Хмара М.В. підтримала позовну заяву та просила задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав частково , підтримав свої письмові пояснення, згідно яких зазначив, що на даний час він не працює, не має постійних доходів і згоден сплачувати щомісячно на утримання дитини 1000 гривень, щомісячно. Він купував одяг, ліки дитині, та все необхідне. Тому твердження позивачки, що він відмовляється утримувати є неправдою. Окрім того, просив врахувати, що судом було дозволено позивачу внести виправлення у його прізвищі, тому позов був пред`явлений не до нього, а відтак аліменти мають стягуватися з дати ухвалення судового рішення. Ухвалою Рівненського міського суду від 05.03.2020р. відкрите спрощене позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, призначено розгляд справи на 15.00 год. 14.04.2020р. з викликолм сторін. Оскільки за інформацією Управління ДМС в Рівненській області встановлено, що ОСОБА_2 з 02.05.2018р. знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , судом ухвалено викликати відповідача до суду шляхом розміщення оголошення на сайті Рівненського міського суду, відповідно до ч.2 ст. 129 ЦПК України.

14.04.2020р. ОСОБА_2 під особистий підпис отримав у суді копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками до неї, що підтіерджує запис на довідковому аркуші справи.

Відзив на позов відповідач не подавав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24.04.2019 р. у справі №569/13445/18 , яке набрало законної сили 27.05.2019 року.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Чівітанова Марке (Італійська Республіка), та зареєстрована громадянином України.

З оглянутої копії перекладу рішення Суду Мачерата від 11.08.2020 р. № 677/2020 у справі №279/2019, вбачається, що суд остаточно постановив у рішенні № 297/19 загальної реєстрації щодо цивільної справи ОСОБА_1 , відкритої на основі позову, поданого 30.1.2019 р. до ОСОБА_2 . залишає без задоволення будь-які зустрічні вимоги, доведення та заперечення, та вирішує: зупинити розгляд даного спору; зобов`язати сторін повністю сплатити судові витрати.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум на дитину віком дo 6 років починаючи з січня 2020 - 1779 грн., з липня - 1859 грн., з грудня - 1921 грн..

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових . Згідно ч.1 ст. 141 СК України, мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За ч.2 , розірвання шлюбу між батьками , проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст. 157 цього Кодексу. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Відповідно до ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За ст. 191 СК , аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову , а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом не встановлено, а стороною позивачки не надано суду достовірних доказів щодо щомісячного доходу відповідача на підтвердження його спроможності щодо сплати аліментів у визначеному позивачкою розмірі 1700,00 грн., щомісячно, та який відсоток ця сума становить від його доходу. Також судом не встановлено доказів того, що відповідач щомісячно у добровільному порядку сплачує позивачці аліменти на утримання дитини. Враховуючи встановлені по справі обставини, рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, та з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини за рішенням суду у твердій грошовій сумі, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, що узгоджується з встановленим прожитковим мінімумом, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду - 19.02.2020 р. і до повноліття дитини .

Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 19.02.2020 р. по 19.03.2020 р. - допустити до негайного виконання.

Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших, крім дочки ОСОБА_3 , утриманців, тощо), судом не встановлена.

Судові витрати - судовий збір підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету в сумі 840,80 грн. за вимогу про стягнення аліментів від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 7, 180,181, 182, 184 СК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Рівне Рівненської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 ( одна тисяча) грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 19.02.2020 р. до повноліття дитини . Рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 19.02.2020 р. по 19.03.2020р. - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. в прибуток державного бюджету .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Повний текст рішення виготовлено 19.10.2020 р.

Суддя: О.В.Панас