ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2556/19 Номер провадження 22-ц/814/1931/20Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 червня 2020 року у складі судді Городівського О.А.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень та поновлення на роботі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: завідувач Великосорочинським дошкільним начальним закладом (ясла-садочок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області Улізько Юлія Олексіївна,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: завідувач Великосорочинським дошкільним начальним закладом (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області Улізько Юлія Олексіївна, про визнання протиправним та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень та поновлення на роботі.

Позов мотивовано тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем та з 1978 року працювала на посаді вихователя у Великосорочинському дошкільному навчальному закладі «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

В січні 2019 року на посаду завідувача дошкільного навчального закладу було призначено ОСОБА_2 .

У вересні 2019 року завідувач дитячого садка запропонувала їй у добровільному порядку написати заяву про звільнення за власним бажанням, мотивуючи тим, що вона є особою пенсійного віку і на її думку є працівники молоді та енергійні, які краще будуть справлятися з обов`язками вихователя.

24 жовтня 2019 року було складено акт службового розслідування про випадок, який стався 30.09.2019. В документі взагалі не вказується, що за подія і за яких обставин вона відбулася.

Стверджує, що лише зі змісту наказу № 46 від 24.10.2019 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, їй стало відомо про те, що наче б то вихованець її групи ОСОБА_3 отримав травму голови, перебуваючи на ігровому майданчику.

Зазначає, що про цю подію їй взагалі не відомо, адже ніякої травми дитиною не було отримано, вона лише зачепилась шапкою за огорожу. Якби дійсно травма мала місце, то керівник дитячого садка зобов`язана була звернутися до лікувального закладу та повідомити про подію правоохоронні органи, які б дали правову оцінку даній події.

Також 31.10.2019 складено акт про те, що вона наче б то на занятті фізичної культури не співпрацювала з музичним керівником, що також не відповідає дійсності.

На підставі акту від 31.10.2019 наказом № 49 від 31.10.2019 на неї було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Вважає наказ № 46 від 24.10.2019 та наказ № 49 від 31.10.2019 про накладення на неї дисциплінарних стягнень у вигляді доган незаконними і таким, що підлягають скасуванню, оскільки винесені по надуманим мотивам та за порушення трудової дисципліни, які вони не вчиняла.

Посилаючись на викладене, просила суд скасувати накази Великосорочинського дошкільного навчального закладу «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 46 від 24.10.2019 та № 49 від 31.10.2019 про накладення на неї дисциплінарних стягнень у вигляді догани; визнати дії завідуючої Великосорочинського дошкільного навчального закладу «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області ОСОБА_2 щодо накладення на неї дисциплінарних стягнень у вигляді доган за наказами № 46 від 24.10.2019 та № 49 від 31.10.2019 - неправомірними (а.с. 2-7).

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 надіслала до суду позовну заяву до відповідача Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, в якій просила суд ухвалити рішення про визнання незаконним та скасування наказу № 22 від 07.11.2019 про звільнення її с посади вихователя за ч. 3 ст. 40 КЗпП України; поновити її на посаді вихователя Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області з 08.11.2019; визнати дії завідуючої Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садочок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області Улізько Ю.О. щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за наказом № 22 від 07.11.2019 - незаконними та зобов`язати внести відповідні зміни у її трудову книжку про скасування запису про її звільнення за ч. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с. 9-14).

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 листопада 2019 року цивільні справи за вказаними позовами ОСОБА_1 прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження.

У березні 2020 року позивачка подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, доповнивши їх вимогою про стягнення з Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку 260,73 грн за кожний робочий день за період з 08.11.2019 по день ухвалення рішення у справі та 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди, а також стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на сплату судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, як поданої з порушенням строку, встановленого частиною третьою статті 49 ЦПК України. Заяву та подані документи повернуто позивачці, вирішено питання повернення ОСОБА_1 сплаченого судового збору в сумі 840 грн .

Ухвалою цього суду від 05 березня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , завідуючу Великосорочинського ДНЗ (ясла-садок) «Ластівка».

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги про скасування наказів, якими до позивачки застосовано заходи дисциплінарного характеру є необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення. Стосовно позовних вимог про визнання протиправним дій завідуючої Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садочок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області Улізько Ю.О. по накладенню на позивачку дисциплінарних стягнень не є належним способом судового захисту, оскільки не є ефективним та не відповідає змісту порушеного права.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в частині скасування наказів Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садочок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 46 від 24.10.2019, № 49 від 31.10.2019, № 22 від 07.11.2019, поновлення її на посаді вихователя Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області з 08.11.2019; зобов`язання завідуючої Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області Улізько Ю.О. внести відповідні зміни у трудову книжку позивачки про скасування запису про її звільнення за ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що у жодному документі, які зазначені як підстава для накладення дисциплінарного стягнення, не вказано ні місця, ні часу вчинення дисциплінарного проступку.

Вказує, що в матеріалах справи відсутня довідка закладу охорони, що підтверджує ушкодження здоров`я дитини, і за повідомленням його матері вона до закладу охорони здоров`я з цього приводу не зверталася, а тому вважає, що підстав для створення комісії та проведення службового розслідування не було.

Зазначає, що комісія не встановила та не зазначила у своєму протоколі та акті, які вимоги нормативних актів чи посадової інструкції нею порушено і яким чином це призвело до травмування дитини. На засідання комісії з розгляду вказаного питання її ніхто не запрошував, тому вона була позбавлена можливості надати пояснення.

Також вказує, що ніяких порушень посадової інструкції вихователя щодо проведення занять з дітьми відповідно до пори року в її діях не було, а акт про порушення складений неуповноваженими на те особами, а тому не може бути належним та допустимим доказом.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення, отже, її звільнення є незаконним, а суд першої інстанції не врахувавши вимоги ст. 149 КЗпП України допустив неправильне застосування норм матеріального права.

В іншій частині позовних вимог судові рішення по справі позивачкою не оскаржуються на у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядаються.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що сторони перебували у трудових правовідносинах, з 1978 року позивачка ОСОБА_1 працювала на посаді вихователя ясел-садка.

Наказом Великосорочинського дошкільного навчального закладу «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області № 46 від 24.10.2019 вихователю середньої групи ДНЗ «Ластівка» ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання своїх посадових обов`язків, що проявилися у травматизмі вихованця середньої групи ОСОБА_4 .

Наказом № 49 від 31.10.2019 їй оголошено догану за невиконання своїх посадових обов`язків.

Наказом № 22 від 07.11.2019 ОСОБА_1 звільнено з 08 листопада 2019 року згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України з посади вихователя Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садочок) «Ластівка» за систематичне невиконання нею без поважних причин посадових обов`язків, покладених на неї посадовою інструкцією, трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Наказом № 22-А від 07.11.2019 внесено зміни до наказу № 22 від 07.11.2019 .

Підставами притягнення вихователя ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган та звільнення з роботи стали результати службового розслідування від 24.10.2019 випадку, який стався 30.09.2019 з вихованцем середньої групи ОСОБА_5 ; акти невиконання нею посадових обов`язків від 25.10.2019 та 31.10.2019; та застосовані за вказаними порушеннями заходи дисциплінарного стягнення у вигляді доган.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування вказаних наказів та поновлення її на роботі, суд першої інстанції виходив з доведеності факту травмування вихованця, порушення вихователем ОСОБА_1 пунктів 2.1., 2.2., 2.8., 4.1. та пунктів 2.5., 2.6., 2.12., 2.20. Посадової інструкції вихователя, створення психологічного напруження та систематичне нехтування нею педагогічною поведінкою у спілкуванні з іншими працівниками, на що вказували допитані в судовому засіданні свідки.

Колегія суддів апеляційного суду з висновками суду першої інстанції погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Частиною першою статті 147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки однин з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну порушенням шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Як вбачається з протоколу № 1 від 18.10.2019 та акту службового розслідування про випадок 30.09.2019 від 24.10.2019, які зазначено у наказі № 46 від 24.10.2019, підставою дисциплінарної відповідальності вихователя ОСОБА_1 стало приховування випадку травмування ОСОБА_6 під час перебування на ігровому майданчику у другу половину дня у часовий період з 16.20 по 17.00 год.

В ході службового розслідування встановлено, що факту травми дитини ОСОБА_6 вихователь ОСОБА_1 не помітила і дитина не скаржилася їй на самопочуття. Травму виявила мати дитини, коли прийшла забирати його о 17 год., проте вихователь не повідомила ні завідувача, ні медичну сестру закладу.

Аналізуючи посадові обов`язки вихователя дошкільного навчального закладу Великосорочинського (ясел-садка) «Ластівка» ОСОБА_1 щодо охорони життя і здоров`я дітей своєї вікової групи, суд першої інстанції не звернув увагу, що вини позивачки у травмуванні дитини під час службового розслідування встановлено не було, а безвідповідальне віднесення до своїх посадових обов`язків ОСОБА_1 полягало у приховуванні випадку травмування ОСОБА_6 . При цьому, будь-яких шкідливих наслідків, до яких призвела бездіяльність позивачки, комісією службового розслідування встановлено не було.

Відповідно до Інструкції про порядок розслідування нещасних випадків, що сталися із здобувачами освіти під час освітнього процесу у Великосорочинському ДНЗ (ясла-садок) «Ластівка», затвердженої наказом завідувача № 16 від 29.08.2019, негайне повідомлення вихователем про подію керівника закладу освіти та особи, яка є відповідальною за охорону праці, безпеку життєдіяльності в закладі освіти, вимагається у разі нещасного випадку, що трапився із здобувачами освіти за обставин, що визначені у пункті 5 розділу 1 цієї Інструкції, а саме: ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку, що підтверджується довідкою про характер і тяжкість ушкодження потерпілого, наданої закладом охорони здоров`я, куди доставлено потерпілого внаслідок нещасного випадку, або в якому лікується чи перебуває на обліку під час лікування потерпілий. Проте, як вбачається з матеріалів справи, до закладу охорони здоров`я ОСОБА_3 не доставлявся та на лікуванні з приводу отриманої травми не перебував. 02 квітня 2020 року при огляді дитини медичною сестрою ДНЗ виявлено гематому, рану голови розміром 1,5-2,0 см, перша медична допомога надавалася вдома.

За таких обставин накладення дисциплінарного стягнення на позивачку за невиконання посадових обов`язків, що виявилися у травматизмі вихованця середньої групи ОСОБА_4 , не відповідає характеру проступку та за недоведеності вини працівника і причинного зв`язку між бездіяльністю і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків таке стягнення не можна визнати правомірним.

Підставою оголошення догани ОСОБА_1 за невиконання покладених на неї обов`язків відповідно до наказу № 49 від 31.10.2019 є акт про невиконання своїх посадових обов`язків від 25.10.2019 щодо проведення заняття, яке не відповідало порі року та перспективному плану роботи за 25.10.2019, не проведення рухливих ігор з вихованцями своєї групи на протязі дня, а також акт про невиконання своїх посадових обов`язків від 31.10.2019, відповідно до якого на занятті з фізичної культури вихователь ОСОБА_1 не співпрацювала з музичним керівником ОСОБА_7 (яка з 05.09.2019 працює на 0,375 ставки інструктора з фізичної культури), що передбачено посадовою інструкцією, своїми некоректними зауваженнями на адресу ОСОБА_7 створювала непотрібне психологічне напруження на занятті та у присутності дітей звинуватила ОСОБА_7 у непрофесійності.

Разом з тим, сам наказ № 49 від 31.10.2019 не містить посилання на конкретні порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 та чіткої підстави накладення дисциплінарного стягнення, що не відповідає принципу правової визначеності.

Суд першої інстанції самостійно визначив порушення позивачкою вимог пунктів 2.1., 2.2., 2.4., 2.5., 2.6., 2.8., 2.12., 2.20., 4.1. Посадової інструкції вихователя, які роботодавцем в оспорюваних наказах не зазначались, та фактично переклав на працівника обов`язок доводити свою невинуватість у порушеннях посадової інструкції, що суперечить завданням та основним засадам цивільного судочинства.

Даючи оцінку наказу № 22 від 07.11.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 », суд першої інстанції залишив поза увагою, що за наведеними у наказі фактами притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за наказами № 46 від 24.10.2019 та № 49 від 31.10.2019 позивачка піддавалась дисциплінарним стягненням у виді доган, а тому застосування за ті ж самі діяння дисциплінарного стягнення у виді звільнення з роботи є подвійним покаранням, що прямо заборонено статтею 61 Конституції України та частиною другою статті 149 КЗпП України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення.

У наказі № 22 від 07.11.2019, за яким позивачку було звільнено з роботи на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України - систематичне невиконання працівником без поважних причин посадових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, що є звільненням за порушення трудової дисципліни, не вказано обставини, зазначені у акті від 04.11.2019 щодо не проведення вихователем ОСОБА_1 без поважних причин прогулянки з вихованцями своєї групи за наявності сприятливих погодних умов. Тобто на час винесення оспорюваного наказу роботодавець не пов`язував звільнення позивачки з такими обставинами. Подальше внесення змін до наказу № 22 від 07.11.2019 наказом № 22-А із зазначенням нової підстави - акту про невиконання своїх посадових обов`язків від 04.11.2019 не може бути взяте судом до уваги, оскільки відповідні обставини, як підстави звільнення ОСОБА_1 з роботи, у самому наказі відсутні.

Крім того, сам факт не проведення прогулянки з дітьми 04.11.2019 не є достатньою вагомою підставою для розірвання трудового договору з працівником.

Згідно вимог частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За наведених обставин ухвалене у справі рішення суду першої інстанції про відмову у визнанні протиправними та скасуванні наказів про накладення дисциплінарних стягнень та поновлення ОСОБА_1 на роботі не можна визнати законним та обґрунтованим, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Вимоги щодо зобов`язання завідуючої Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області Улізько Ю.О. внести відповідні зміни у трудову книжку позивачки про скасування запису про її звільнення за ч. 3 ст. 40 КЗпП України є зайвими, оскільки такі дії роботодавця регламентовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, що додаткового судового захисту не потребує.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами, встановленими частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 сплачено 2305,20 грн судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру та 3457,81 грн судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 5763, 01 грн .

Оскільки позов ОСОБА_1 в цій частині задоволено, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки 5763, 01 грн понесених нею судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 червня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень та поновлення на роботі - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень та поновлення на роботі задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати наказ № 46 від 24 жовтня 2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на вихователя ОСОБА_1 », наказ № 49 від 31 жовтня 2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на вихователя ОСОБА_1 », наказ № 22 від 07 листопада 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді вихователя Великосорочинського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Ластівка» з 08 листопада 2019 року.

В частині поновлення на роботі ОСОБА_1 судове рішення допустити до негайного виконання.

Стягнути з Великосорочинського дошкільного начального закладу (ясла-садок) «Ластівка» Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 5763,01 грн сплаченого судового збору.

В іншій частині рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна