провадження № 22-ц-/824/7313/2020 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 106 519, 97 доларів США, з яких: загальна сума заборгованості по кредиту строкова - 100 012,33 доларів США; заборгованість по процентах поточна - 1 335,78 доларів США; заборгованість по процентах прострочена - 5 171,86 доларів США, а також пеню за несвоєчасну сплату процентів - 12 627 грн. 25 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 березня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 150-Ф/08, згідно з яким відповідачу було надано кредит шляхом відкриття не відновлювальної відкличної лінії на споживчі потреби з лімітом кредитування 160 000 доларів США на термін з 12 березня 2008 року по 11 березня 2028 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5 % річних. Банк виконав свої зобов`язання, однак, відповідач систематично не виконує зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що ані вона, ані її представник не були належним чином повідомлені про судове засідання, призначене на 14 лютого 2020 року. Судом не встановлено, яким чином та на підставі яких саме положень кредитного договору позивач здійснив розрахунок основної заборгованості, а також заборгованості по процентах та пені за кредитним договором. Позивач надав виписку по руху коштів за кредитним договором, проте, визначити дату, період виникнення заборгованості по кожному окремому платежу, як і заборгованості в цілому встановити неможливо. Розрахунок заборгованості по процентах не містить сум, дат та періодів виникнення заборгованості по процентах. У мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд не зазначив та не обґрунтував на підставі чого він задовольнив позов. Суд не звернув увагу та не дав належної правової оцінки доводам та доказам, наданих ОСОБА_1 , що містяться у матеріалах справи та які, зокрема, надавалися за зустрічним позовом про захист прав споживачів. Так, банк не надав відповідачу інформації, передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів» та Правилами № 168, чим ввів її в оману. Положення кредитного договору є несправедливими. Відповідач зазначає, що є всі підстави для визнання кредитного договору недійсним з підстав невідповідності його вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Задовольняючи позов, суд першої інстанції не встановив відповідність кредитного договору нормам чинного законодавства. Відповідач просить застосувати строк позовної давності. Оскільки відповідач та її представник не були повідомлені про розгляд справи у суді першої інстанції, вони були позбавлені можливості зробити таку заяву. Перебіг строку позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування починається після невиконання чи неналежного виконання позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» вказує на те, що відповідач та її представник мали б цікавитися ходом справи та результатами окремих судових засідань. Доводи про необізнаність з часом розгляду справи є безпідставними та не мають обґрунтовувати поважність неявки у судове засідання. При укладенні кредитного договору банк і позичальник досягли згоди з усіх істотних умов договору, а саме визначили суму кредиту, плату за кредит, строки погашення кредиту, процедуру видачі кредиту і тому кредитний договір вважається укладеним. Позичальник отримав повну інформацію про умови кредитування. Відповідач не подала контррозрахунку заборгованості та жодних доказів, які б підтверджували необґрунтованість розміру заборгованості за кредитним договором.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 12 березня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 150-Ф/08, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 166 000 доларів США на строк з 12 березня 2008 року по 11 березня 2028 року або по день, визначений в п. 3.3.11 цього Договору, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5 % річних (а.с.36, Т.1).

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ПАТ АБ «Укргазбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 150-Ф/08 від 12 березня 2008 року становить 106 519, 97 доларів США, з яких: загальна сума заборгованості по кредиту строкова - 100 012,33 доларів США; заборгованість по процентах поточна - 1 335,78 доларів США; заборгованість по процентах прострочена - 5 171,86 доларів США; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 12 627 грн. 25 коп. (а.с.11, Т.1).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, підписавши кредитний договір та отримавши кредитні кошти, належним чином не виконала взятих на себе зобов`язань, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідач не спростувала розрахунок заборгованості та не надала будь-яких доказів безпідставності позовних вимог та/або належного виконання кредитних зобов`язань.

Апеляційний суд погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ АБ «Укргазбанк» вказує на те, що відповідач систематично не виконує зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість. На підтвердження зазначених обставин позивач надав суду розрахунок, згідно з яким розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 106 519, 97 доларів США та 12 627 грн. 25 коп., а також виписки по особовому рахунку відповідача, що також є належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитом.

Заперечуючи проти вказаного розміру заборгованості, відповідач ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що заборгованість за кредитним договором є значно меншою або взагалі відсутня. Розрахунок ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідає вимогам закону та умовам кредитного договору.У разі незгоди з розміром заборгованості позичальник мала можливість підготувати та надати суду свій розрахунок, однак, цього не зробила.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що суд не дав оцінки доводам та доказам, які надавалися за зустрічним позовом про захист прав споживачів. Банк не надав відповідачу інформації, передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів» та Правилами № 168, чим ввів її в оману. Положення кредитного договору є несправедливими. Кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому, відповідач не звернув уваги, що ненадання споживачеві інформації, визначеної ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», має наслідком відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону, вимог про застосування яких відповідач перед судом не заявляла. При цьому, такі дії, у разі їх підтвердження, в обов`язковому порядку не тягнуть за собою недійсність договору, за умови відсутності порушення прав споживача.

З матеріалів справи вбачається, що банком заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, відсотками за користування кредитом та пенею за несвоєчасну сплату відсотків. Розмір зазначених платежів чітко визначено п. 1.1 та п. 5.3 кредитного договору, а саме 12,5 % річних - розмір відсотків та 0,1 % від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу - розмір пені.

За таких обставин, посилання відповідача на порушення банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та постанови НБУ № 168 від 10 травня 2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» є безпідставним, оскільки ніяким чином не свідчать про укладення договору з відповідачем під впливом обману.

Крім того, доводи відповідача в частині визнання недійсним кредитного договору з зазначених підстав є предметом розгляду її зустрічного позову, справа за яким постановою Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року була направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскаржуючи рішення суду, ОСОБА_1 просить застосувати строк позовної давності та посилається на те, що перебіг такого строку стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування починається після невиконання чи неналежного виконання позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Відповідно до вимог ст. 256, 257, 258, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення пені. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач вносила кошти на виконання умов договору та останній платіж зі сплати процентів був здійснений нею 21 січня 2015 року. Позов про стягнення заборгованості подано ПАТ АБ «Укргазбанк» 31 серпня 2015 року, тобто, у межах строків позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення на користь позивача заборгованості у заявленому банком розмірі.

Разом з тим, під час розгляду справи по суті, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Так, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що ані вона, ані її представник не були належним чином повідомлені про судове засідання, призначене на 14 лютого 2020 року.

У матеріалах справи міститься повістка про виклик ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 14 лютого 2020 року.

Відповідно до положень ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 чи її представника було повідомлено під розписку про розгляд справи, призначений на 14 лютого 2020 року, згідно встановленого порядку про вручення судових повісток, який передбачений ст. 128, 130 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав порушення судом процесуального права з ухваленням нового судового рішення по суті вимог позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2020 року скасувати та прийняти постанову.

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», місце знаходження - вул. Єреванська, 1, м. Київ, ідентифікаційний код 23697280, заборгованість за кредитним договором № 150-Ф/08 від 12 березня 2008 року у розмірі 106 519 (сто шість тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) доларів США, 97 центів, з яких: загальна сума заборгованості по кредиту строкова - 100 012 (сто тисяч дванадцять) доларів США, 33 центи; заборгованість по процентах поточна - 1 335 (одна тисяча триста тридцять п`ять) доларів США, 78 центів; заборгованість по процентах прострочена - 5 171 (п`ять тисяч сто сімдесят один) доларів США, 86 центів, а також пеню за несвоєчасну сплату процентів - 12 627 (дванадцять тисяч шістсот двадцять сім) гривень, 25 копійок та судовий збір у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2020 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.