Справа № 309/2171/20
Провадження № 6/309/122/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Орос Я.В.

за участю секретаря Соймик Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Попович М.М. про визначення частки у спільній сумісній власності.

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Попович М.М. звернулася в суд з поданням про визначення частки у спільній сумісній власності.

Ухвалою Хустського районного суду від 1 жовтня 2020 р. прийнято до провадження вказане подання .Також ухвалою Хустського районного суду від 7 жовтня 2020 р. прийнято до провадження подання старшого державного виконавця відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Попович М.М. про визначення частки у спільній сумісній власності де боржником, стягувачами та третьою особою є одні і ті самі особи, а предметом розгляду є майно одного правового статусу ( спільна сумісна власність подружжя).

Ухвалою Хустського районного суду від 16 жовтня 2020 р. подання старшого державного виконавця відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Попович М.М. про визначення частки у спільній сумісній власності ( справа № 309/2171/20) об`єднана в одне провадження з матеріалами № 309/1945/20 за поданням старшого державного виконавця відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Попович М.М. про визначення частки у спільній сумісній власності.

Подання вмотивовано тим , що на виконанні у Хустському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) знаходиться зведене виконавче провадження № 62718236 відносно боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з примусового виконання виконавчих листів №309/922/18 виданих 22.07.2020 р. Тячівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 моральної та матеріальної шкоду заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення в загальній сумі 497033,70 грн.

Станом на 11.08.2020 р. заборгованість за вищезазначеними виконавчими документами (виконавчі листи Тячівського районного суду) становить 497033,70 грн.

Під час проведення виконавчих дій було встановлено майно боржника, яке набуте боржником за час шлюбу, а саме: будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_6 колишньою дружиною боржника, а також частина адмінбудівлі загальною площею 102,00 кв.м. (частина адмінбудівлі - 47,0 кв.м. та частина підвалу - 55,0 кв. м.), що знаходиться по АДРЕСА_2 , яка також зареєстрована в цілому за колишньою дружиною боржника - ОСОБА_6

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ст. 63 Кодексу передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 443 Цивільного процесуального кодексу України - питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

У своєму поданні старший державний виконавець просить суд, визначити частку майна боржника ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 та визначити частку у частині адмінбудівлі загальною площею 102,00 кв.м ( частина адмінбудівлі 47,0 кв.м. та частина підвалу 55,0 кв.м ), що знаходиться в АДРЕСА_2 , які набуті ним під час перебування у шлюбі з ОСОБА_6 .

В судове засідання старший державний виконавець відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Попович М.М. не зявилася надіславши суду заяву про розгляд подання у її відсутність.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 , стягувачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не з`явилися, про місце і час розгляду подання належним чином були повідомлені , що стверджено розписками, які знаходяться в матеріалах справи, причини неявки суду невідомі.

В судове засідання ОСОБА_7 не зявилася , про місце і час розгляду подання належним чином була повідомлена. На адресу суду від представника ОСОБА_7 адвоката Потьомкіної О.М. надійшли письмові заперечення на клопотання.

У своєму письмовому запереченні представник ОСОБА_8 ( ОСОБА_6 ) зазначила, що в клопотанні про визначення частки у спільній сумісній власності адмінбудівлі розташованої в АДРЕСА_3 не зазначено коли і на підставі чого відкриті виконавчі провадження № 62712998, 62713366, 62713570, 62713759, 62714180, 62714303, 62714349, 62714548. 62714632 які об`єднанні у зведене виконавче провадження, відносно боржника ОСОБА_1 , та не додано постанов про відкриття виконавчих проваджень. Не додано доказу направлення постанов про відкриття виконавчого провадження боржнику ОСОБА_1 та що він добровільно не виконує рішення суду.

Державним виконавцем в поданні не зазначене, чи перебувають на виконанні виконавчі листи про солідарне стягнення на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . ОСОБА_2 по яким боржником є Хустська районна лікарня. В разі перебування на виконанні виконавчих листів про солідарне стягнення суми шкоди з ОСОБА_1 та Хустської районної лікарні, сума боргу має бути розділена.

В запереченні вказано, що ОСОБА_7 заперечує про визначення за ОСОБА_1 частки у спільній сумісній власності майна частини адмінбудівлі розташованої в АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_1 участі в проведенні ремонту, облаштування та благоустрою частини адмінбудівлі не приймав , а вона самостійно за власні кошти утримує належне їй майно, проводить в ньому різного роду ремонтні роботи, сплачує податок на нерухоме майно, сплачує оренду комунікаційних споруд.

Відповідно до ст. 443 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд подання у відсутність сторін.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання старшого державного виконавця відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Попович М.М. підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено , що на виконанні у Хустському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) знаходиться зведене виконавче провадження № 62718236 відносно боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з примусового виконання виконавчих листів №309/922/18 виданих 22.07.2020 р. Тячівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 та Хустської районної лікарні на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 моральної та матеріальної шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до облікової картки на зведене виконавче провадження № 62718236 загальна сума заборгованості боржника ОСОБА_1 складає 497033,70 грн. які на час розгляду подання боржниками не сплачені.

При примусовому виконанні судового рішення державним виконавцем вчинені всі можливі виконавчі дії та в повній мірі вжито заходів щодо розшуку майна боржника.

Внаслідок проведення виконавчих дій встановлено, що у боржника ОСОБА_1 відсутнє майно на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, однак встановлено майно, яке набуте боржником ОСОБА_1 за час шлюбу з колишньою дружиною ОСОБА_6 , а саме: будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_6 , а також частина адмінбудівлі загальною площею 102,00 кв.м. (частина адмінбудівлі - 47,0 кв.м. та частина підвалу - 55,0 кв. м.), що знаходиться по АДРЕСА_2 , яка також зареєстрована в цілому за колишньою дружиною боржника - ОСОБА_6 .

Порядок визначення частки майна боржника у майні , яким він володіє спільно з іншими особами, встановлено ст. 443 ЦПК.

Відповідно до ст. 443 ЦПК питання про визначення частки майна боржника у майні , яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Отже, згідно зі ст. 443 ЦПК право на звернення до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, має лише державний виконавець.

Державний виконавець, вказує, про відсутність будь-якого іншого майна та коштів у боржника, окрім частки у житловому будинку та адмінбудівлі , які не виділені, що робить неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з чим він вимушений був звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст. 1 Закону України«Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконанню рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України«Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 12Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Частиною 2ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі № 464/2227/17.

Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу.

Заперечуючи проти подання державного виконавця, ОСОБА_7 зазначає, що її частки не є рівною, оскільки нею зроблено ремонт у адмінбудівлі по АДРЕСА_2 а тому її частка у спірному майні є більшою.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_7 не надала доказів щодо збільшення її частки у спірному майні. Рішення суду щодо визнання за ОСОБА_7 права власності на збільшену частку( з притягненням усіх заінтересованих осіб) не надано.

Доводи ОСОБА_7 щодо невірно визначеної виконавцем суми заборгованості боржника ОСОБА_1 , на переконання суду не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання, оскільки наразі судом розглядається визначення часток співвласників у спірному майні, питання щодо звернення стягнення на майно боржника відповідно до суми заборгованості судом не розглядається.

Також не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_7 як на підставу для відмови у задоволенні клопотання, що державним виконавцем в поданні не зазначено, чи перебувають на виконанні виконавчі листи про солідарне стягнення на користь ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . ОСОБА_2 по яким боржником є Хустська районна лікарня, оскільки дані обставини зовсім не впливають на суть порушеного перед судом питання.

Визначаючи частку боржника ОСОБА_1 в спільному майні подружжя, слід виходити з рівності сторін, а тому її слід визначити як 1/2. Суд в цьому випадку виходить з того, що під час розгляду подання боржником не було доведено іншого, а саме що частки в спільному майні подружжя є іншими.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що державним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, а тому клопотання підлягає задоволенню в повному обсязі, що є адекватним ступенем втручання до його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

Керуючись ст. 443 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Подання старшого державного виконавця відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Попович М.М. про визначення частки у спільній сумісній власності задоволити.

Визначити , що боржнику ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканцю АДРЕСА_1 належить 1/2 частина адмінбудівлі загальною площею 102,00 кв.м ( частина адмінбудівлі 47,0 кв.м. та частина підвалу 55,0 кв.м ), що знаходиться в АДРЕСА_2 , та 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 набуті ним під час перебування у шлюбі з ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її отримання через Хустський районний суд.

Повний текст ухвали виготовлено 21 жовтня 2020 р

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.