Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2020 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. розглянувши клопотання ОСОБА_1 , про звільнення від сплати судового збору за подання до суду заяви, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

23.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з серпня 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, заявник подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивуючи тим, що він являється пенсіонером, не працює, окрім пенсії інших доходів не має, тому сплата судового збору може значно вплинути на його рівень життя.

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Білоцерківському об`єднаному управлінні ПФУ в Київській області та отримує пенсію за віком, яка станом на вересень 2020 року становить 2085,69 грн., згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків інформація про доходи ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2019 року відсутня.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви в порядку окремого провадження передбачено сплату судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Відповідно до ч.2 ст.9 закону «Про судовий збір» кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення правосуддя, зміцнення матеріально-технічної бази судів, включаючи створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційної системи, веб-порталу судової влади, комп`ютерних локальних мереж, сучасних систем фіксування судового процесу, придбання та обслуговування комп`ютерної і копіювально-розмножувальної техніки, впровадження електронного цифрового підпису.

Згідно із ч.7 ст. 194 ЦПК України, у справах окремого провадження судові витрати при ухваленні судом рішення не відшкодовуються.

Відповідно до ч.1 ч.3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Отже, законодавством передбачено право суду ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, зменшити розмір належних до сплати судових витрат або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується щодо не лише сторін, але й національних судів (п.47 рішення від 21.10.2010 у справі «Diya 97 v. Ukraine»).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду

Таким чином, враховуючи, що розмір судового збору за подання заяви в порядку окремого провадження не перевищує 1/4 частини доходів заявника та має разовий характер, підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Разом з тим, забезпечуючи належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи, з одного боку, та інтереси заявника щодо можливості звернутися до суду, з другого боку, наявні підстави для відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

Керуючись ст. 187 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , про звільнення від сплати судового збору за подання до суду заяви, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Відстрочити сплату судового збору за подання до суду заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, про встановлення факту, що має юридичне значення, до ухвалення рішення у справі.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяО. В. Бондаренко