КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/1754/19 Головуючий у І інстанції - Зінченко О.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/1153/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя Гуля В.В.,

суддів Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря Покраси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

встановив:

Позивачка звернувся до суду із позовом посилаючись на те, що 20.02.1993р. між сторонами було зареєстровано шлюб, за період якого було придбано нерухоме майно, яке просить поділити та визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 , гаражні бокси № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 в гаражному кооперативі «Промстрой», що по вул. Каштанова, 11в м . Обухів Київської області, визнати за позивачем право власності на Ѕ частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , визнати за позивачем право власності на гаражний бокс НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Промстрой», що в м. Обухів по вул. Каштанова №11, одночасно припинивши право позивача на гаражний бокс НОМЕР_2 в даному кооперативі.

Крім цього відповідач отримав у спадок після смерті батька ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 житловий будинок по АДРЕСА_3 (право на який видано 1976 року). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом вказаний будинок цегляний, загальною площею 71,8 кв.м., житловою 25,7 кв.м. До будинку примикають літня кухня позначена літерою -Б (згідно технічного паспорту), погріб, сарай під літерою - В, погріб під літерою - Г, сарай - Д, гараж - Е, сарай - З, гараж - Л, гараж - М, ворота - 1, колодязь № 2.

Оцінка спадкового майна складала 160040 грн. Отриманий у спадок будинок потребував ремонтних робіт, а тому за спільні кошти сім`ї, сторони проводили його розбудову та ремонт.

У будинку було відремонтовано: підлога, стіни, змінені вікна, двері, облаштовано санвузол, обліковано кахельною плиткою. Територія домогосподарства облаштована, висаджені дерева, квіти. Крім цього на території домогосподарства були зведені нові будови, а саме будиночки для здавання в найм, для проживання людей, і в теперішній час у ньому проживають окремі сім`ї.

Вартість домогосподарства на даний час складає 1500000 грн., так як з часу фактичного вступу у спадщину відповідачем (17.10.2006 року), спірне домогосподарство за спільні кошти та тривалий час ремонтувалось та розбудовувалось. Вартість успадкованого відповідачем домогосподарства становило 160040 грн. і відповідно до положень ст. 57 СК України є особистою приватною власністю відповідача, проте з урахуванням теперішньої вартості, яка значно вища внаслідок спільних капіталовкладень, позивач вважає, що відповідно до положень ст.. 62 СК України, різниця у вартості є спільною сумісною власністю подружжя.

Тому позивач просила визнати за нею право власності на 1/3 частину спільного домогосподарства.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Визнано право спільної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 3059 грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про визнання спільною частковою власністю подружжя домогосподарства по АДРЕСА_3 і визнання права власності на 1/3 частини вказаного домоволодіння, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення в цій частині скасувати та ухвали нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що у 2006 році відповідач після смерті батька отримав у спадщину спірне домоволодіння і судом першої інстанції не взято до уваги те, що з 2006 року по 2012 рік у будинку, частково було проведено ремонті роботи, які проводились поступово. На території домогосподарства, монтовано бруківку, бесідку, висаджені дерева, квіти та відремонтовані будови, а саме облаштовано під будиночки для здавання в найм для проживання людей і, в теперішній час в ньому проживають люди. На час переїзду у 2006 році такі поліпшення були відсутні, і є несправедливим вважати, що за 12 років проживання у спірному домогосподарству не проводилось жодних поліпшень.

Зазначає, що судом першої інстанції не застосовано закон, який підлягав застосуванню, та не вказано мотивів відхилення доводів сторони позивача, в контексті положень ст. 62 СК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в частині задоволення позовної вимоги про визнання спільною частковою власністю подружжя домогосподарства по АДРЕСА_3 і визнання права власності на 1/3 частини вказаного домоволодіння, суд першої інстанції виходив з того, що обставини справи, на які посилається позивач як на підставу для задоволення даної вимоги не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального та процесуального права виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 20 лютого 1993 року сторони зареєстрували шлюб (Свідоцтво про шлюб а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_3 .

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом вказаний будинок прийняв у спадщину відповідач у справі - ОСОБА_2 Будинок цегляний, загальною площею 71,8 кв.м., житловою 25,7 кв.м. До будинку примикають: літня кухня -Б, погріб - під Б, сарай - В, гараж - Е, сарай - З, гараж - Л, гараж - М, ворота - 1, колодязь № 2. Оцінка спадкового майна - 160040 грн., який відповідно ст. 57 СК України є особистою приватною власністю відповідача.

Статтею 62 СК України передбачено, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Згідно висновку експерта № 03.09.19 від 13 вересня 2019 року за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи ринкова вартість житлового будинку (будинковолодіння в складі житлового будинку А-1 з верандою, літня кухня Б, погріб Б, сарай В, погріб Г, сарай Д, гараж Е, зарай З, гараж Л, гараж М, ворота № 1, колодязь № 2), розташованого на земельній ділянці площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_3 в цінах на 13.09.2019 року, становить 795975 грн.

З метою визначення ринкової вартості експертом був застосований порівняльний підхід про продаж аналогічних об`єктів нерухомого майна.

ОСОБА_2 25 вересня 2019 року звернувся до Українського незалежного інституту судових експертиз з заявою про проведення будівельно-технічної експертизи для подання висновку до суду у цивільній справі №372/1754/19.

На вирішення експертизи поставлені наступні питання: Чи проводились будівельні роботи з перебудови або реконструкції жилого будинку, який розташований по АДРЕСА_3 , в період з 25.12.2012року по даний час? Якщо так, то які саме роботи проводилися?; Яка ринкова вартість жилого будинку (загальна площа будинку 71,8 кв.м., житлова - 27,5 кв.м.) по АДРЕСА_3 станом на 25.12.2012 року?; Яка ринкова вартість жилого будинку (загальна площа будинку 71,8 кв.м., житлова - 27,5 кв.м.) по АДРЕСА_3 станом на даний час?; Якщо вартість будинку по АДРЕСА_3 відрізнятиметься, то зазначити показники, які спричинили вартість даного будинку?

Відповідно до висновку Українського незалежного інституту судових експертиз від 04 жовтня 2019 року №101/01-2019 (а.с.104-155), відповідно до результатів співставлених відомостей, що містяться в техпаспортах від 30.11.2012, що був дійсний станом на 25.12.2012 року, та техпаспорту від 13.08.2019 року на житловий будинок по АДРЕСА_3 , та за результатів натурного обстеження зазначено, що оскільки:

- перелік складових житлового будинку, господарських будівель та споруд, зазначених в техпаспортах, є ідентичними (крім огорожі № З 2019 року побудови), що підтверджується результатами натурного обстеження;

- характеристики конструктивних елементів житлового будинку, господарських будівель та споруд, вказані в техпаспортах, ідентичні, що підтверджується результатами натурного обстеження;

- об`єм та площа забудови складових житлового будинку, господарських" будівель та споруд, зазначених в техпаспортах, співпадають, що підтверджується результатами натурного обстеження;

- об`ємно-планувальне рішення житлового будинку, що зазначене в техпаспорті від 30.11.2012, відповідає об`ємно-планувальному рішенню будинку, вказаному в техпаспорті від 13.08.2019;

- при проведенні натурного обстеження було встановлено, що об`ємно- планувальне рішення житлового будинку відповідає зазначеному в техпаспорті від 13.08.2019, а отже і зазначеному в техпаспорті від 30.11.2012.

можливо зазначити, що:

- в період з 25.12.2012 до 13.08.2019 реконструкція господарських будівель та споруд не проводилась;

- в період з 25.12.2012 до 13.08.2019 реконструкція або перепланування житлового будинку по зміні його об`ємно-планувального рішення не проводились.

Разом з тим можливо зазначити, що визначити чи проводились поточні ремонти в приміщеннях житлового будинку (зміна внутрішнього оздоблення конструктивних елементів тощо), поточні ремонти господарських будівель та споруд в період з 30.11.2012 до 13.08.2019 за результатами натурного обстеження не вбачається можливим.

Ринкова вартість земельних поліпшень (житлового будинку та господарських будівель та споруд), без врахування земельного компоненту по АДРЕСА_3 станом на час проведення дослідження складає 550203 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Як на підставу для задоволення вимоги і застосування положень ст.. 62 СК України для визнання спільною частковою власністю подружжя домогосподарства по АДРЕСА_3 і визнання права власності на 1/3 частини вказаного домоволодіння позивач посилалась на збільшення з 2006 року по 2012 рік вартості будинку, внаслідок частково проведення ремонтних робіт, які проводились поступово. На території домогосподарства, монтовано бруківку, бесідку, висаджені дерева, квіти та відремонтовані будови, а саме облаштовано під будиночки для здавання в найм для проживання людей і, в теперішній час в ньому проживають люди. На час переїзду у 2006 році такі поліпшення були відсутні, що свідчить про наявність поліпшень.

Проте будь-яких фактичних даних, окрім пояснень самого позивача, на підставі яких би суд встановив наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги у справі не має.

Не підтверджуються доводи позивача про це ні належними, ні допустимими доказами.

Висновок експерта № 03.09.19 від 13 вересня 2019 року, на який посилається позивач, не є доказом на обґрунтування її вимог, виходячи з наступного.

Даним висновком була встановлена ринкова вартість житлового будинку (будинковолодіння в складі житлового будинку А-1 з верандою, літня кухня Б, погріб Б, сарай В, погріб Г, сарай Д, гараж Е, зарай З, гараж Л, гараж М, ворота № 1, колодязь № 2), розташованого на земельній ділянці площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_3 в цінах на 13.09.2019 року, що становить 795975 грн.

Для визначення ринкової вартості експертом був застосований метод порівняльного підходу про продаж аналогічних об`єктів нерухомого майна і дана експертиза не визначає збільшення вартості майна та істотність такого збільшення шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення.

Сама різниця у вартості об`єкта дослідження не свідчить про те, що ця різниця виникла внаслідок істотного збільшення вартості майна.

Доказів самого поліпшення у справі не має.

За таких обставин, за відсутності доказів на підтвердження доводів позивача, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову за недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують і не підтверджуються документально.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального та матеріального права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 20 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 06 лютого 2020 року

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко