ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6209/20 Справа № 205/6408/19 Суддя у 1-й інстанції - Митошоп В. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , публічне акціонерне товариство Дельта Банк, ОСОБА_6 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та витребування його з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , ПАТ Дельта Банк, ОСОБА_6 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та витребування його з чужого незаконного володіння, згодом уточнила позовні вимоги.

Вказувала, що 16 жовтня 2011 року придбала автомобіль GЕЕLУ, модель SL 1.8i comfort, 2011 року випуску, чорного кольору, кузов № НОМЕР_1 , в TOB «АІС Автоцентр Дніпро», загальна вартість товару становила 101 900 грн. 27 грудня 2011 року між ПАТ АСТРА БАНК та нею укладено кредитний договір №15004, за умовами якого кредитор надавав їй 91 710 грн. з терміном користування з 27 грудня 2011 року до 27 грудня 2016 року включно. В цей же день укладено договір застави автомобіля, вартість предмету застави, тобто авто, за згодою сторін становить 101 900 грн.

Зазначала, що 06 грудня 2013 року вона отримала повідомлення про відступлення ПАТ «АСТРА БАНК» на користь ПАТ «Дельта Банк» своїх прав вимоги за кредитним договором, договором застави.

Вказувала також на те, що 01 лютого 2015 року між нею та ОСОБА_6 укладено договір оренди транспортного засобу №0104, відповідно до якого вона була зобов`язана передати ОСОБА_6 не пізніше 05 лютого 2015 року у платне користування на строк один рік транспортний засіб у належному технічному стані. При прийомі-передачі автомобіля ОСОБА_6 передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 14 грудня 2011 року.

Посилалась на те, що 03 квітня 2015 року, коли автомобіль перебував у користуванні ОСОБА_6 , згідно з договором оренди транспортного засобу №0104, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №129 по вул.Полтавській м.Павлоград, шляхом обману, обіцяючи повернути авто ОСОБА_6 , не маючи в подальшому наміру повертати, заволодів її автомобілем «GЕЕLУ, модель SL 1.8i comfort», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 .

Зазначала також, що 03 листопада 2015 року їй стало відомо, що невідома особа, використовуючи завідомо підроблені документи, зняла з обліку автомобіль. Однак, станом на момент звернення з позовом їй автомобіль так і не повернуто. З часом їй стало відомо, що власником автомобіля з 04 листопада 2015 року є ОСОБА_2 .

Посилаючись на вказані обставини, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 21 вересня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , відповідно до якого власником транспортного засобу марки GЕЕLУ, модель SL 1.8i comfort, тип-легковий-седан-В, 2011 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , став ОСОБА_4 , витребувати у останнього автомобіль та зобов`язати передати автомобіль ОСОБА_1 .

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним: місцевий суд не врахував, що з 2015 року відкрито два кримінальних провадження №0003385, №0003383; місцевий суд не звернув уваги на те, що обтяження спірного автомобіля нівелює законність перереєстрації автомобіля та вибуття поза волею позивача; договір купівлі-продажу спірного автомобіля від 21 вересня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , є недійсним на підставі ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України; судом першої інстанції не зазначено в рішенні суду жодних відомостей про місце перебування чи проживання всіх учасників справи; місцевим судом не зроблено висновків що обтяження перешкоджало здійснити позивачу перереєстрацію транспортного засобу.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додано клопотання про витребування доказів, в якому апелянт просить витребувати в Павлоградському ВП ГУНП в Дніпропетровській області копії документів з кримінальних проваджень №0003383 та №0003385 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та ч.4 ст.358 КК України, які стосуються перереєстрації спірного автомобіля.

Колегія суддів вважає, що підстави для задоволення вказаного клопотання відсутні.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Стаття 84 ЦПК України передбачає, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною третьою статті 367 ЦПК України визначено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_1 брала участь у розгляді спору в суді першої інстанції та не була позбавлена права надання додаткових доказів та заявлення обґрунтованих клопотань щодо витребування доказів, втім під час розгляду справи місцевим судом таким правом не скористалась.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії договору купівлі-продажу №Ш239-к від 14 грудня 2011 року, укладеного між ТОВ «АІС Автоцентр Дніпро» і ОСОБА_1 , остання придбала автомобіль марки GЕЕLУ, модель SL 1.8i comfort, 2011 року випуску, загальна вартість становить 101 900 грн. (т.1 а.с.7-12).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 14 грудня 2011 року, автомобіль марки GЕЕLУ, модель SL 1.8i comfort, 2011 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 (т.1 а.с.13).

Відповідно до копії кредитного договору №15004 від 27 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ АСТРА БАНК та ОСОБА_1 , остання отримала кредитні кошти у розмірі 91 710 грн. на купівлю автомобіля GЕЕLУ, модель SL 1.8i comfort (т.1 а.с.15-22).

Згідно копії договору застави автомобіля від 27 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ АСТРА БАНК та ОСОБА_1 , його укладено для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №15004 від 27 грудня 2011 року (т.1 а.с.25-27).

Згідно копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №34456376 від 27 грудня 2011 року, на підставі договору застави внесено обтяження на автомобіль марки GЕЕLУ, модель SL 1.8i comfort, 2011 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 (т.1 а.с.28).

Відповідно до повідомлення вих. №13329/АВ-К/735/1 від 06 грудня 2013 року ПАТ «АСТРА БАНК» відступило свої права вимоги по кредитному договору №15004 від 27 грудня 2011 року та договором застави ПАТ «Дельта Банк» (т.1 а.с.29).

Згідно договору оренди транспортного засобу №0104 від 01 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , строком на один рік ОСОБА_1 передала ОСОБА_6 в оренду автомобіль марки GЕЕLУ, модель SL 1.8i comfort, 2011 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , зі сплатою орендної плати у розмірі 1000 грн. на місяць (т.1 а.с.41-44). Однак, відповідно до ч.2 ст.799 ЦК України, даний договір нотаріально не посвідчений.

Згідно копії довідки ПАТ «Дельта Банк» вих. №05-3126540 від 05 листопада 2015 року ОСОБА_1 повністю виконала умови кредитного договору (т.1 а.с.31).

За заявою ПАТ «Дельта Банк» (лист вих.№05-3126540/1 від 11 листопада 2015 року) припинено обтяження та вилучено запис стосовно об`єкту обтяження автомобіля марки GЕЕLУ, модель SL 1.8i comfort, 2011 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , що підтверджується також і копією витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого мана (реєстрація вилучення записів) (т.1 а.с.32-33).

Згідно копій витягів з кримінального провадження №0003383та №0003385 ОСОБА_1 19 грудня 2015 року звернулася до Павлоградського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області із заявами про те, що 03 квітня 2015 року ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку 129 по вул.Полтавській в м.Павлоград Дніпропетровської області, шляхом обману, не маючи в подальшому наміру повертати, заволодів автомобілем марки GЕЕLУ, SL 1.8 державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , та 03 листопада 2015 року невідома особа, користуючись завідомо підробленими документами, зняла вказаний автомобіль з реєстраційного обліку, порушено кримінальні справи за ч.1 ст.190 КК України та ч.4 ст.358 КК України (т.1 а.с.34-35).

Відповідно до копії листа Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області вих.№ 31/4-42 від 11 квітня 2019 року, транспортний засіб GЕЕLУ, модель SL 1.8i comfort, 2011 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , 03 листопада 2015 року знято з обліку та 04 листопада 2015 року перереєстровано на нового власника (т.1 а.с.38-39).

З копії реєстраційної картки вбачається, що 04 листопада 2015 року транспортний засіб GЕЕLУ, модель SL 1.8i comfort, 2011 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 та право користування має ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунок №ААЕ945844 від 03 листопада 2015 року та акт на переобладнання №0816515 від 02 листопада 2015 року (т.1 а.с.40).

Згідно копії договору купівлі-продажу транспортного засобу від 21 вересня 2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , останній придбав автомобіль засіб GЕЕLУ, модель SL 1.8i comfort, 2011 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_4 (т.1 а.с.86).

Згідно копії листа вих.№51-12008 від 22 жовтня 2019 року Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області у кримінальних провадженнях №0003383 та №0003385 процесуальний статус ОСОБА_5 не визначений (т.1 а.с.164).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 вказувала, що за її заявою 19 грудня 2015 року Павлоградським ВП ГУНП в Дніпропетровській відкрито та внесено до ЄРДР кримінальні провадження №0003383 та №0003385 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України та ч.4 ст.358 КК України, проте позивач не надала суду жодних відомостей про повідомлення про підозру будь-якій особі у зазначених кримінальних провадженнях, початок розгляду справи по суті та будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт викрадення спірного автомобіля та вибуття його з її володіння поза її волею, підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з закріпленим у статті 387 ЦК України загальним правилом власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що у разі, якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (стаття 388 ЦК України).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Відповідно до статті 204 ЦПК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є, зокрема, довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах, інші документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.

З огляду на вищезазначене довідка-рахунок є документом, який підтверджує укладення правочину щодо переходу права власності на автомобіль та тягне за собою зміну його власника.

Зважаючи на те, що згідно відповіді Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України від 21 квітня 2019 року документи, на підставі яких здійснювалась перереєстрація спірного транспортного засобу 04 листопада 2015 року знищені, докази того, що автомобіль вибув з власності ОСОБА_1 поза її волею відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд не звернув уваги на те, що обтяження спірного автомобіля нівелює законність перереєстрації автомобіля та вибуття поза волею позивача колегія суддів до уваги не приймає, оскільки сам факт обтяження спірного автомобіля не спростовує висновку місцевого суду про те, що позивач не довела обставин вибуття автомобіля поза її волею.

Установивши вказані обставини, надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.