Справа № 212/906/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

29 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді: Чорного І.Я,

за участю секретаря судового засідання: Поперечної А.С.,

без участі сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження у залі суду міста Кривого Рогу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ; третя особа: Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 є позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , кожному на праві спільної часткової власності належить по 1/3 частки. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Станом на теперішній час в квартирі зареєстровані позивач з неповнолітнім сином та відповідач ОСОБА_2 , яка з 01.04.2009 року в квартирі не проживає, виїхала проживати окремо на іншу адресу. Протягом всього часу позивач сплачує комунальні платежі за відповідача, яка зареєстрована, але не проживає в квартирі, в зв`язку з чим відчуває фінансові труднощі. Просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2020 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.07.2020 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в жодне судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавала, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи Виконкому Покровської районної у місті ради в судове засідання не з`явилася, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову заперечують.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № ж-1590 від 07.11.2007 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності є співвласниками житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 51,90 кв.м..

Право власності на 1/3 частку квартири кожного із співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 зареєстровано за №17700866 від 02.02.2007 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом серії ССІ № 490176.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 .

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 між собою перебувають в близьких родинних стосунках, а саме є сестрами, тобто вони є родичами прямої лінії споріднення.

Відповідно до відомостей наданих відділом місця проживання громадян виконкому Покровської районної у місті ради в квартирі АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і знята з реєстрації 28.01.2016 року у зв`язку зі смертю, зареєстрованими на момент смерті значаться ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ..

Згідно довідки, що видана головою ОСББ "М.Світальського-18" від 24.01.2020 року на теперішній час в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ..

Актом з місця проживання від 23.12.2019 року підтверджується те, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 01 квітня 2009 року.

Визначаючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між співвласниками житла, у зв`язку з чим регулюються ст.405 ЦК України.

Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається зі ст.383 ЦК України,власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання вправа власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ч.3 ст.13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Гарантуючи захист права власності, закон тим самим надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначені матеріально-правові норми за своїм змістом визначають право власника вимагати відновлення свого порушеного права будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту такого права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просила захистити права як власника житлового приміщення шляхом визнання її сестри співвласника квартири такою, що втратила право користування житлом в порядку ст.405 ЦК України з огляду на її не проживання в квартирі понад один рік.

Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про визнання відповідача втратившою право користування житловим приміщенням. Так, пред`являючи цю вимогу, позивач залишила поза увагою той факт, що ОСОБА_2 нарівні з нею є співвласником вказаного житлового приміщення, яке належить їм на праві спільної часткової власності - по 1/3 кожному, а здійснення ними прав як співвласників на майно відбувається спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Обставини не проживання відповідача в квартирі понад 1 рік хоча й мають місце, однак не є достатніми для позбавлення її права користування житлом як складової права власності нарівні з правом володіння, оскільки Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» гарантовано право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства на вільний вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати, в той час як право власності не зобов`язує особу зареєструвати місце проживання та проживати саме в тому житлі, яке знаходиться у власності.

Мотиви несення позивачем додаткових витрат по оплаті комунальних послуг за відповідача не є достатніми для позбавлення її права користування житлом, що не позбавляє позивача права на пред`явлення до неї вимог про відшкодування їй таких витрат пропорційно її частці у власності. Доказів, які б свідчили про припинення права власності відповідача на належну їй частку в квартирі в розумінні ст.ст.346, 365 ЦК України, у тому числі за вимогами позивача як співвласника, які б визначали можливість визнання її втратившою право користування житлом із застосуванням ст.405 ЦК України, в ході судового розгляду не встановлено, а позивачем в рахунок доведеності пред`явлених вимог суду не надано.

Вказані обставини в їх сукупності приводять суд до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині застосування обраного нею способу захисту прав, який є неналежним та суперечить ст.16 ЦК України, що не позбавляє її права на звернення до суду за захистом її прав як співвласника житла у випадку дійсності їх порушення іншим співвласником дієвим способом, передбаченим законом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд враховує відмову в задоволення позову, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.316-319, 321,383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.4,5, 10,12,13,19, 76-81, 89, 95, 133, 141,247, 258-259, 263-265,273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його складання.

Повне рішення складено 29.10.2020 року.

Суддя: І. Я. Чорний