Ухвала

19 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 441/681/19

провадження № 61-14270ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 29 листопада 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Городоцька міська рада, ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівської області та ОСОБА_2 про визнання неправомірним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2020 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою з пропуском строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Згідно з частинами першою та другою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що вона звернулася із заявою про виправлення описки в оскаржуваній постанові апеляційного суду, проте заява ще не розглянута. Вважає, що якщо недотримання строків касаційного оскарження зумовлено діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, то ця обставина може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.

Ураховуючи наведене, доводи заявника щодо поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження заслуговують на увагу, а отже є підстави для його поновлення.

Проте касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявник у касаційній скарзі не вказав підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У касаційній скарзі заявник лише узагальнено посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних прововідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносин (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України). Водночас заявник: не зазначила постанов Верховного Суду та конкретних висновків, викладених у них, які апеляційний суд не врахував під час застосування норм у подібних правовідносинах; не конкретизувала стосовно яких саме правовідносин відсутній висновок Верховного Суду. Указані недоліки касаційної скарги унеможливлюють вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Тому заявнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із зазначенням висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, яких не врахував суд апеляційної інстанції, та стосовно яких конкретних норм та правовідносин відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга також не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції, оскільки судовий збір за подання касаційної скарги сплачено не в повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

У касаційній скарги заявник просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій за результатами розгляду первісного та зустрічного позовів.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону № 3674-VI за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Отже, за змістом норм Закону № 3674-VI у разі якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

За нормою частини першої статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімуму для працездатних осіб встановлений 1 921 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних.

З урахуванням наведеного, судовий збір підлягав сплаті у розмірі 1 536,80 грн: за подання первісного позову - у розмірі 768,40 грн (1 921 грн х 0,4); за подання зустрічного позову - 768,40 грн (1 921 грн х 0,4).

Таким чином, за подання касаційної скарги судовий збір підлягає сплаті у розмірі 3 073,60 грн (1 921 х 0,4 х 2 х 200/100).

Заявник сплатила 1 536.80 грн судового збору.

Отже, за подання касаційної скарги заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 1 536,80 грн (3 073,60 - 1 536,80).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському районі/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону № 3674-VI. На підтвердження сплати судового збору суду необхідно надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Городоцького районного суду Львівської області від 29 листопада 2019 року та постанови Львівського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 29 листопада 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 серпня 2020 рокузалишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та її буде повернуто заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко