ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/695/20 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Шевчук Г. М., Храпак Н. М.,

за участі секретаря -Боднар Р.В.

та сторін - апелянта ОСОБА_1 ; представника ОСОБА_2 адвоката Дубового А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/11385/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2020 року, ухваленого суддею Іваницьким О.Р., повний текст рішення виготовлено 18 березня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа громадська організація "Тернопільські підсумки" про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И В:

у травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа громадська організація "Тернопільські підсумки" про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що через інтернет-ресурси відповідачем стосовно нього розповсюджується недостовірна інформація, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_1 в соціальній мережі «Facebook» на сторінці користувача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 розміщено допис: - « Кому війна, а ОСОБА_2 - «мать родна »; - «Насправді депутати не зацікавлені в завершенні війни. І це нічого, що гинуть чужі діти.

От для прикладу депутат Верховної ради України від Фронту Змін - ОСОБА_2 в 2013 році приватизував за копійки приміщення біля ЦУМУ (Тернопіль), і тихесенько здає москалям в оренду під Сбербанк Росії."

- «прізвище підставної особи на яке оформлено документи є «сват ОСОБА_10»;

- « ОСОБА_2 здає приміщення в центрі Тернополя москалям »;

- «Патріотичні партії Тернополя цього не знають, та не бучать. Напевне через те, що частенько п`ють в нього, у Файному місті. Та дружньо голосують за питання псевдо-патріота»;

- « Частина людей «торгаша з москалями » - працевлаштована в владних структурах Президента, та з успіхом краде та нищить рейтинги останнього»;

- «Від себе особисто, ГО «Тернопільські підсумки» планує направити два дитячих пістолета керівнику Фронту Змін ОСОБА_4 . Останній обіцяв на Майдані пустити собі кулю в лоб. Тож перед тим, як він це зробить, нехай запропонує це зробити ОСОБА_2 . Як справжньому патріоту Російської Федерації».

ІНФОРМАЦІЯ_6 на цій же сторінці опубліковано:

- « Як ми писали раніше, родина ОСОБА_2 , без процедури аукціону забрала собі (позичила) колишній ресторан Україна (сьогодні Файне місто)»:

- «При цьому, весь Тернопіль , всіх Тернополян , останні «надули» десь так мільйонів на 50»;

- «Розуміючи глибоку несправедливість, з ініціативи ГО «Тернопільські підсумки» подано документи в суд. Вимоги дуже прості: повернення вкраденого ресторану громаді міста» І щоб ніхто знову не міг нічого в громади вкрасти-відкритий аукціон (електронні торги).

1 травня 2019 року там же розміщено:

- «Продовжується написання книги «віагра для мера - 2 «ОСОБА_2». У випадку, якщо ви маєте цікаві матеріали, або просто хочете спробувати себе в гумористичному написанні розділів книги, просимо тел.. НОМЕР_2 з повагою, голова тернопільські підсумки ОСОБА_1 ».

Із змісту даних публікацій однозначно випливає, що ОСОБА_1 стверджує про наявність таких фактів, а саме:

- про приватизацію ОСОБА_2 за низькою ціною нежитлових приміщень, що знаходяться біля ЦУМу в м. Тернопіль та передачі їх в оренду для здійснення господарської діяльності АТ «Сбербанк»;

- отримання вигоди від збройної агресії Російської Федерації, яка здійснюється на території Донецької та Луганської областей, а також здійснення співпраці із агресором та що він є патріотом РФ;

здійснення діяльності, пов`язаної з реалізацією напоїв.

Поширювана інформація є недостовірною, що підтверджується наступними доказами.

Так згідно, інформації, веб-сайту АТ «Сбербанк у м. Тернополі, відділення банку розміщене по адресу: м. Тернопіль, вул. Князя Островського, буд 1 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) йому не належить та не належить особі на прізвище ОСОБА_10 , який є батьком його невістки.

Що стосується отримання позивачем вигоди від збройної агресії Російської Федерації, яка здійснюється на території Донецької та Луганської областей, а також здійснення співпраці із агресором та що він є патріотом РФ, то ним, як народним депутатом України, за період повноважень, віддано голос «ЗА» прийняття нормативних актів спрямованих на засудження збройної агресії РФ та захист національних інтересів України.

Також є неправдивою інформація про здійснення діяльності, пов`язаної з реалізацію напоїв, оскільки йому, як народному депутату України заборонено займатися діяльністю, що має на меті отримання прибутку у зв`язку з чим звинувачення, в реалізації алкогольних напоїв, а відповідно в порушенні Закону України "Про статус народного депутата України" є безпідставними.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2020 року позов задоволено.

Визнано недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує честь та гідність, завдає шкоди діловій репутації ОСОБА_2 інформацію, що була розповсюджена ІНФОРМАЦІЯ_1 в соціальній мережі "Facebook" на стороні користувача ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7): - «Кому війна, а ОСОБА_2 - «мать родна»;

- «Насправді депутати не зацікавлені в завершенні війни. І це нічого, що гинуть чужі діти.

От для прикладу депутат Верховної ради України від Фронту Змін - ОСОБА_2 в 2013 році приватизував за копійки приміщення біля ЦУМУ (Тернопіль), і тихесенько здає москалям в оренду під Сбербанк Росії."

- «прізвище підставної особи на яке оформлено документи є «сват ОСОБА_10»;

- « ОСОБА_2 здає приміщення в центрі Тернополя москалям »;

- «Патріотичні партії Тернополя цього не знають, та не бучать. Напевне через те, що частенько п`ють в нього, у Файному місті. Та дружньо голосують за питання псевдо-патріота»;

- « Частина людей «торгаша з москалями » - працевлаштована в владних структурах Президента, та з успіхом краде та нищить рейтинги останнього»;

- "та перед тим, як він це зробить, нехай запропонує це зробити ОСОБА_2 . Як справжньому патріоту Російської Федерації"

Зобов`язано ОСОБА_1 протягом 10 днів після набрання рішенням законної сили, спростувати дану інформацію в соціальній мережі "Facebook" на стороні користувача ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7).

Стягнуто в користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Зборівського районного суду від 16 березня 2020 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що ОСОБА_2 є публічною особою, а тому може підлягати ширшій критиці ніж пересічна особа (перебуваючи міським головою, депутатом Тернопільської міської та Верховної ради України в складі політичної партії «Народний фронт». Позивач втратив повагу та довіру серед народу України - виборців (витяг з рейтингу партії додано до матеріалів справи) та виступив ініціатором скасування статті «Про незаконне збагачення». Укрив, та не долучив дану інформацію до переліку доказів своїх чеснот, які наявні в матеріалах справи.

Також ОСОБА_2 має довести та підтвердити доказами провину відповідача.

На вимогу ст. ст. 12, 81 ЦПК України, а також за змістом п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009, факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права повинен довести саме позивач.

У даному випадку належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами не підтверджено факту належності сторінки у соціальній мережі «Фейсбук» саме мені як фізичній особі, а також приналежності спірного допису. Принципова відмінність у спростуванні інформації, поширеної у соцмережах у порівнянні з іншими формами її розповсюдження це те, що будь-яка особа може зареєструватися під будь-яким ім`ям і користуватися мережею за допомогою облікового запису з таким ім`ям та поширювати інформацію на свій розсуд.

У цій категорії справ позивачу необхідно довести, по-перше, сам факт поширення інформації, а по-друге, встановити та вказати у позові автора інформаційного матеріалу, особу, яка його поширила, а також власника веб-сайту, на якому розміщено інформаційний матеріал. При реєстрації профілю особи у соціальних мережах особа не верифікується. Достовірних доказів належності особі облікового запису немає навіть у адміністратора соціальної мережі, оскільки при реєстрації користувач може вказати будь-які дані, наприклад чужі або вигадані. Тому і за допомогою судової експертизи встановити достовірних осіб власників акаунтів сторінок на "Фейсбук" не вбачається можливим, у той час як рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно без встановлення такої особи неможливо і спростувати певну інформацію, відшкодувати моральну шкоду.

Обґрунтовано вважає, що можливості доказування цих обставин позивачем уже упущено адже відповідні докази він повинен був подати з першою заявою по суті справи (разом із позовною заявою у першій інстанції) (ст. 83 ЦПК України).

Таким чином, позивач позивається до фізичної особи - громадянина України виборця, долучає докази із сторінки юридичної особи (код СРД1ІОУ 37943931), а фотографію і дані додає з сторінки представника громади - депутата Тернопільської міської ради, що є повною нісенітницею. Вважає, що є неналежним відповідачем у справі.

Також, слід висловити зауваження стосовно оформлення та подання до суду ОСОБА_2 електронних доказів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 р. № 851 - IV, юридична сила електронною документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електрону форму. Водночас неналежне оформлення електронних доказів є підставою для їх відхилення судом, чого не було зроблено в суді першої інстанції.

За змістом статей 100, 101 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео-та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі.

Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівненим до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронною доказу.

Таким чином, ставлячи під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, звертає увагу на грубі недоліки оформлення електронних доказів у справі, які не відповідають вимогам ст. 100 ЦПК України, а тому такий доказ не може бути взятий судом до уваги.

Апелянт, як фізична особа у справі - заперечує свою приналежність, як фізична особа до сторінки " ОСОБА_1 ", та надає скріншот своєї сторінки " ОСОБА_1 ".

Представник ОСОБА_2 адвокат Дубовий А.М. подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначив, що не заслуговує на увагу посилання апелянта про те, що позивач є публічною особою, яка може піддаватися ширшій критиці аніж пересічна особа, оскільки така критика не повинна порушувати прав та законних його інтересів, завдавати шкоди його честі, гідності та діловій репутації.

Також апелянт вказує, що позивачем не доведено факту належності саме відповідачу сторінки користувача " ОСОБА_1 " у соціальній мережі "Facebook", проте у вказаній справі встановлено, що саме відповідачу належить сторінка користувача " ОСОБА_1 ". Окрім того, належність відповідачу вищевказаної сторінки підтверджується тим, що в одному із дописів від 01.05.2019 року на вказаній сторінці вказано конкретний номер " НОМЕР_3 ", яким користується відповідач.

З приводу неналежності оформлення доказів у справі № 607/11385/18, то слід зазначити, що до матеріалів справи додано паперові копії електронних доказів відповідно до положень ч. 3 ст. 100 ЦПК України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній

Представник ОСОБА_2 адвокат Дубовий А.М. апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнав, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, зіславшись на пояснення, викладені у відзиві.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції вважав, що поширенням недостовірної інформації було порушено його особисті немайнові права, які виразились у приниженні честі, гідності та ділової репутації.

Однак з таким висновком суду колегія судді не погоджується.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ОСОБА_2 народний депутат України 8 -го скликання (2014-2018 роки), член партії "Народний фронт".

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в соціальній мережі «Facebook» на сторінці користувача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 розміщено допис: - « Кому війна, а ОСОБА_2 - «мать родна »; - «Насправді депутати не зацікавлені в завершенні війни. І це нічого, що гинуть чужі діти.

От для прикладу депутат Верховної ради України від Фронту Змін - ОСОБА_2 в 2013 році приватизував за копійки приміщення біля ЦУМУ (Тернопіль), і тихесенько здає москалям в оренду під Сбербанк Росії."

- «прізвище підставної особи на яке оформлено документи є «сват ОСОБА_10»;

- « ОСОБА_2 здає приміщення в центрі Тернополя москалям »;

- «Патріотичні партії Тернополя цього не знають, та не бучать. Напевне через те, що частенько п`ють в нього, у Файному місті. Та дружньо голосують за питання псевдо-патріота»;

- « Частина людей «торгаша з москалями » - працевлаштована в владних структурах Президента, та з успіхом краде та нищить рейтинги останнього»;

- «Від себе особисто, ГО «Тернопільські підсумки» планує направити два дитячих пістолета керівнику Фронту Змін ОСОБА_4 . Останній обіцяв на Майдані пустити собі кулю в лоб. Тож перед тим, як він це зробить, нехай запропонує це зробити ОСОБА_2 . Як справжньому патріоту Російської Федерації».

ІНФОРМАЦІЯ_6 на цій же сторінці опубліковано:

- « Як ми писали раніше, родина ОСОБА_2 , без процедури аукціону забрала собі (позичила) колишній ресторан Україна (сьогодні Файне місто)»:

- «При цьому, весь Тернопіль , всіх Тернополян , останні «надули» десь так мільйонів на 50»;

- «Розуміючи глибоку несправедливість, з ініціативи ГО «Тернопільські підсумки» подано документи в суд. Вимоги дуже прості: повернення вкраденого ресторану громаді міста» І щоб ніхто знову не міг нічого в громади вкрасти-відкритий аукціон (електронні торги).

1 травня 2019 року там же розміщено:

- «Продовжується написання книги «віагра для мера - 2 «ОСОБА_2». У випадку, якщо ви маєте цікаві матеріали, або просто хочете спробувати себе в гумористичному написанні розділів книги, просимо тел.. НОМЕР_2 з повагою, голова тернопільські підсумки ОСОБА_1 ».

Із змісту даних публікацій однозначно випливає, що ОСОБА_1 стверджує про наявність таких фактів, а саме:

- про приватизацію ОСОБА_2 за низькою ціною нежитлових приміщень, що знаходяться біля ЦУМу в м. Тернопіль та передачі їх в оренду для здійснення господарської діяльності АТ «Сбербанк»;

- отримання вигоди від збройної агресії Російської Федерації, яка здійснюється на території Донецької та Луганської областей, а також здійснення співпраці із агресором та що він є патріотом РФ;

здійснення діяльності, пов`язаної з реалізацією напоїв.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі ч. ч 2, 3 статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Разом з тим, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

При розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Кожен має право на свободу вираження поглядів у розумінні статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Суспільство має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо наданої інформації, у тому числі щодо діяльності політиків, посадових осіб органів влади та місцевого самоврядування, а отже важливо щоб інформація, яка розповсюджується будь-ким, відповідала дійсності з одного боку, а з іншого була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю посадових осіб.

Публічна особа, державний службовець повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, до прискіпливої уваги суспільства та підвищеної зацікавленості до його діяльності та/або особистого життя тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу.

У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод у рішеннях «Газета «Україна-центр» проти України», «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (частина друга статті 30 Закону України "Про інформацію").

Суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте та сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку (пункт 1,19 постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи").

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в України, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

ОСОБА_2 (на час виникнення правовідносин) був депутатом Верховної Ради України, а відповідно межа допустимої критики та обсяг поширеної інформації щодо нього є значно ширшими, оскільки він безпосередньо відіграє важливу роль у діяльності держави та його безпосередні дії становлять суспільний інтерес.

Із позовної заяви вбачається, що позов пред`явлено до ОСОБА_1 , як фізичної особи, а третьою особою по справі залучено ГО "Тернопільські підсумки".

Матеріалами справи доведено, що текст, розміщений 26.11.2018 року в соціальній мережі "Фейсбук" написаний юридичною особою ГО "Тернопільські підсумки", так як починається зі слів "Тернопільські підсумки" щойно і по тексту, відображеного у позові та підписаного "з повагою голова ГО "Тернопільські підсумки" ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції в рішенні вважав, що спірна інформація поширена фізичною особою ОСОБА_1 , поставивши кому між юридичною особою та фізичною, що суперечить копії тексту, долученого до справи. (а.с.6,7).

Матеріали справи не містять доказів щодо належності сторінки у соціальній мережі "Фейсбук" ОСОБА_1 і ОСОБА_1 як голови ГО "Тернопільські підсумки" одній і тій же особі.

Проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 не довів належними та допустими доказами, що інформація, поширена ОСОБА_1 , як фізичною особою, через соціальну мережу "Фейсбук" належить безпосередньо йому, а не ГО " Тернопільські підсумки" ОСОБА_1 , а тому є неналежним відповідачем у даній справі.

Отже, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 , як фізична особа, не є належним відповідачем у даній справі і не взмозі у відповідності до ст. 277 ЦКУ спростовувати інформацію, яку зобов`язав суд, розміщену юридичною особою на сторінці "Фейсбук" ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7).

Враховуючи вимоги ст. 376 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що постановлене у справі рішення є незаконним, висновки не відповідають дійсним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

У відповідності до вимог ч. 2 п. 2 ст. 141 ЦПК України - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі відмови в позові - на позивача.

Як вбачається із квитанції № 0.0..1 від 19.07.2020 року ОСОБА_1 оплатив за розгляд справи в апеляційній інстанції судовий збір в сумі 1152,60 грн., а тому слід стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1152,60 грн судового збору, сплаченого за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Відповідно до пункту 3 Розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, із змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа громадська організація "Тернопільські підсумки" про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 ( прож. АДРЕСА_1 , код НОМЕР_4 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) 1152,60 грн судових витрат за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2020 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: Н.М. Храпак

Г.М. Шевчук