Номер провадження 2/289/245/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадженнязаявлений відповідачем ОСОБА_3 відвід головуючому судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання особи такою, що прийняла спадщину,

ВСТАНОВИВ:

На початку судового засідання відповідач ОСОБА_3 заявив про відвід головуючого судді Сіренко Н.С. в зв`язку з тим, що не довіряє складу суду «по причині некваліфікаційності та перекручування фактів».

Інші учасники судового провадження проти заявленого відводу судді заперечували, посилаючись на його безпідставність.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Заслухавши позицію учасників судового провадження, розглянувши заяву про відвід, суд приходить до наступного.

Ст. 36 ЦПК України встановлено конкретні підстави для відводу судді, а також визначено, які рішення та дії судді не можуть бути підставою для відводів, з метою позбавити сторін зловживання відводами.

Частиною 4 ст. 39 ЦПК України передбачено, що заявник звільняється від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу виключно у випадку встановлення обставин, вказаних у п.п. 1-4 ч. 1 статті 36, статті 37 цього Кодексу.

З контексту заяви вбачається, що фактично відвід заявлено з підстави визначеної п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а саме є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Однак, в заяві відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Сіренко Н.С. обставини, визначені п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, не зазначені, а відтак на заявника покладений обов`язок доведення підставності сумніву в упередженості або об`єктивності судді, з посиланням на конкретні факти, які мають бути підтверджені відповідними доказами.

Натомість заявником жодного доказу існування будь-яких обставин, які викликають у нього аргументований сумнів в упередженості або об`єктивності судді в заяві не наведено та суду не надано.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Відповідно до загальних принципів, що витікають із практики ЄСПЛ, безсторонність (неупередженість) суду означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Веттштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10.06.1996). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Обґрунтованість підстав для відводу судді повинна підтверджуватися фактами, які реально існують, та не може ґрунтуватися на припущеннях або особистих судженнях заявника. Враховуючи відсутність жодних перелічених у ст. 36 ЦПК України підстав для відведення головуючого судді від участі в розгляді справи, належних та допустимих доказів, які б вказували на існування упередженості судді Сіренко Н.С. заявником не надано, приймаючи до уваги встановлену заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суддю у будь-який спосіб, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді і відсутність правових підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 36-40, 260-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Сіренко Н.С. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання особи такою, що прийняла спадщину - відмовити та продовжити розгляд справи в тому ж складі суду.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 23.10.2020

Суддя Н. С. Сіренко