Справа № 946/446/20
Провадження № 2/946/1561/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 рокуІзмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Баннікової Н.В.

при секретарі Ламбовій М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення сум боргу за договором позики.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 10.09.2008 року він позичив відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 200 000,00 грн., що на той час будо еквівалентно 25 000,00 доларів США, безвідсотково строком до грудня 2019 року, у підтвердження чого остання власноруч склала розписку. Після настання терміну повернення боргу ОСОБА_2 борг йому не повернула. Тому, просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 200 000,00 грн.

Ухвалою суду від 19.10.2020 р. судом відмовлено позивачу та відповідачу у затвердженні мирової угоди, згідно якій відповідач погоджується у виконання своїх зобов`язань за договором позики передати у власність за позивачем нерухоме майно.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні відповідачка обставини справи та позовні вимоги визнала.

Заслухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно оригіналу розписки від 10.09.2008 року ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 200 000,00 грн., що станом на 10.09.2008 року було еквівалентно 25 000,00 доларів США, займ зобов`язалась повернути до грудня 2019 року (а.с.46).

Однак, згідно поясненням сторін, всупереч вимогам договору позики відповідачка свої зобов`язання перед позивачем не виконала, порушила умови договору, що призвело до порушення прав позивача.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Зазначений договір відповідає вимогам ст.1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Припиняється зобов`язання частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України).

Виходячи з норм ст. 545 ЦК України, після прийняття виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі; якщо боржник видавав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові, у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає, підтвердженням виконання боржником свого обов`язку є наявність боргового документа у боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконано в гривнях.

Згідно із ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 83, 95, 133, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 533, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), місце реєстрації фізичної особи: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), місце реєстрації фізичної особи: АДРЕСА_2 ), у погашення заборгованості за договором позики від 10.09.2008 року грошові кошти у розмірі 200 000,00 (двісті тисяч гривень) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 28.10.2020 р.

Суддя: /підпис/ З оригіналом згідно: Суддя:Н.В.Баннікова