Справа № 723/4113/18
Провадження № 2/723/528/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Дедик Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Петреску Л.М.,

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_18 .,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача Бурдяка А.Х. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, посилаючи на те, що 01.12.2016 року вона надала в борг ОСОБА_4 кошти в сумі 9800 доларів США, що підтверджується розпискою відповідача. Позика надана терміном на 3 місяці з дня написання розписки та встановлені відсотки за її користування в розмірі 1%, які нараховуються у разі несвоєчасного повернення коштів.

Вказує, що станом на день подання позову відповідач частково виконала свої зобов`язання та повернула кошти в сумі 4300 доларів США. Решту боргу в сумі 5500 доларів США та відсотки за користування позикою в розмірі 802 долари США відповідач не повертає, на вимоги повернути борг не реагує.

Просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь кошти в сумі 6302 долари США в рахунок повернення боргу за розпискою від 01 грудня 2016 року та судові витрати в розмірі 1765,19 грн.

13.11.2019 року від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона вважає позовну заяву безпідставною та необґрунтованою, посилаючись на те, що ніяких грошей від ОСОБА_6 у 2016 році вона не отримувала, а отримала від неї у 2011 році 2 тис. дол.США під два відсотки, які протягом 2011-2012 років справно виплачувала через спільну знайому ОСОБА_7 .

В подальшому 31.10.2012 року вона придбала у матері ОСОБА_7 приміщення магазину і погодилась повернути ОСОБА_6 замість ОСОБА_7 9 тис. дол.США з відсотками, які остання позивача у позивачки. Термін повернення коштів їй озвучила ОСОБА_7 - не менше як на десять років. З того часу і до кінця 2016 року вона виплачувала ОСОБА_6 як відсотки, так і тіло кредиту, всього - більше 13 тис. дол.США. Ніяких письмових документів щодо цих обставин оформлено не було. 01.12.2016 року вона на прохання ОСОБА_6 власноручно написала розписку про те, що станом на цей день борг становив 9800 дол.США та, що вона зобов`язується щомісячно погашати по 500 дол.США тіла боргу, а якщо протягом 3 місяців кошти повертати не буде, то сплачуватиме один відсоток річних від простроченої суми. Однак, в той день ніяких коштів від позивачки не отримувала. Розписку написала за вимогою ОСОБА_6 на підтвердження остатку боргу і те, що буде повертати по 500 доларів США кожного місяця, а якщо протягом 3-х місяців не буде сплачувати, то буде сплачувати один відсоток річних від простроченої суми. Крайнім терміном повернення коштів за домовленістю з ОСОБА_6 вважала 2022 рік. Просила відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_6 за безпідставністю.

29.11.2019 року від позивача ОСОБА_6 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому вона підтвердила те, що 01.12.2016 року між нею та ОСОБА_4 був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримала кошти в сумі 9800 дол.США, які зобов`язалася повернути не пізніше 01.03.2017 року. Також заперечила той факт, що борг у ОСОБА_4 виник з моменту купівлі нею магазину 31.10.2012 року у ОСОБА_8 , і що відповідач зобов`язалася повернути їй 9000 дол.США замість дочки продавця магазину ОСОБА_7 , яка нібито позичила у неї. Крім того, зазначила, що ніяких фінансових відносин з продавцем магазину ОСОБА_8 не мала. Твердження відповідача, що 01.12.2016 року передала розписку, визнавши борг, але не отримала від позивача коштів вона ніяких грошей не отримала, вважає лінією захисту для уникнення від сплати боргових зобов`язань перед позивачем. Просила позовні вимоги задовольнити.

21.01.2020 року від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому вона посилалась на свої твердження, викладені у відзиві на позов, крім того, зазначила, що борг визнає, а також залишок, який повинна сплатити, однак термін сплати їй усно було озвучено ОСОБА_7 не менше як на 10 років, тобто до 2022 року, а не такий, який зазначено в розписці, також наполягала на тому, що 01.12.2016 року ніяких коштів від ОСОБА_6 не отримувала. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила цивільну справу розглянути у її відсутності за участю її представників, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити, пославшись на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив. Просили також стягнути судові витрати по сплаті судового збору при подачі заяви про забезпечення позову. Зазначили, що обставини, що мали місце до 01.12.2016 року не стосуються даної справи. 01.12.2016 року позивач передала кошти відповідачці і отримала за це розписку. При цьому були лише удвох, це мало місце на тролейбусній зупинці на вул .Руській в м.Чернівці . Не заперечували, що текс розписки диктувала позивачка. Позика надана на умовах повернення коштів протягом трьох місяців - до 01.03.2017 р., а якщо не поверне, то ОСОБА_4 повинна була сплачувати надалі по 500 дол.США і 1% на місяць на залишок боргу.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що розписку написала під тиском ОСОБА_6 , яка вимагала написати розписку, зміст якої сама й диктувала. Грошей в день написання розписки від ОСОБА_6 не отримувала. Борг в сумі 5500 дол.США визнає, однак не визнає термін повернення. В 2011 році отримала від позивачки в позику 2 тис. доларів під 2%. 31.10.2012 р. купляла магазин, за що взяла на себе зобов`язання ОСОБА_7 перед ОСОБА_6 в сумі 9 тис.доларів під 2,5%, які мала повернути протягом 10 років. Грошей вона фактично не отримувала ні в 2011 році, ні в 2016 році. Вона виплачувала кошти. На вимогу ОСОБА_6 погодилася написати розписку, для того, щоб зафіксувати суму боргу, так як від нього вона не відмовлялася. Зустрілися з позивачкою на зупинці громадського транспорту в м .Чернівці, на вул.. Руській, де вона й написала розписку, текст якої продиктувала ОСОБА_6 . Після того вона сіла в автомобіль до ОСОБА_7 , який стояв неподалік, і вони поїхали. Вона безвідповідально віднеслася до умов повернення коштів при написанні розписки, не надала цьому значення, так як кошти справно виплачувала, на що вказала і позивачка. Відсотки зазначені в розписці, мала виплачувати в розмірі 1% річних. Вона продовжувала виплачувати борг, однак в подальшому через захворювання брата та матері, не мала змоги повертати кошти.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Бурдяк А.Х. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що в 201102012 роках відбулися відносини фінансового зобов`язання між сторонами. Фактично кошти ОСОБА_4 не передавалися. 01.12.2016 року була написана нею розписка на підтвердження зобов`язання. Сплату відсотків за розпискою розуміють так, що 1% річних має сплачувати після 2022 року, якщо не поверне кошти, бо саме про такий строк домовлялися усно.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Свідок ОСОБА_10 в суді дав показання про те, що є рідним братом ОСОБА_6 . На початку грудня 2016 року позичив ОСОБА_6 5 тис.дол.США, для чого їй були потрібні ці кошти - вона не сказала. Повернула їх через 3-4 місяці. Ці кошти ОСОБА_6 комусь віддала. Він гроші привіз до сестри додому, вона взяла і сказала,що йде до знайомої, куди саме - не знає. Він залишився з її маленьким сином. Коли ОСОБА_6 повернулася, то показала розписку, в якій сума була зазначена в межах 10 тис.дол.США. Які в розписці були зазначені дата, прізвище - не пам`ятає. Таку суму коштів ОСОБА_6 позичив вперше.

Свідок ОСОБА_7 в суді дала показання про те, що ОСОБА_6 знає давно, позичала в неї кошти під проценти без розписок. Вона купляла комерційне приміщення, тому треба було продати приміщення магазину в м.Сторожинець. Його погодилася придбати ОСОБА_4 .. Вона мала заборгованість перед ОСОБА_6 , з якою домовилася про переуступку боргу від неї до ОСОБА_4 , який на момент продажу магазину становив 9800 доларів. Документально це не оформляли. Термін повернення коштів не оговорювали, бо сплачувалися проценти і ОСОБА_6 говорила, що їй не спішно повертати кошти. В подальшому ОСОБА_6 дзвонила до неї, говорила, що ОСОБА_4 не віддає гроші, вони домовилися, що остання буде віддавати по 500 доларів тіла кредиту, бо проценти вже виплатила. Пізніше ОСОБА_6 сказала, щоб ОСОБА_4 написала розписку. Вона все узгодила між останніми, які зустрілися на тролейбусній зупинці в м.Чернівці. Коли вона під`їхала, бачила, як вони розмовляли, кошти не передавалися, ОСОБА_4 підписала розписку, після цього сіла до неї в машину. Вона увесь час знаходилася в машині, яка стояла на протилежній стороні. Розписку бачила у ОСОБА_4 , після того, як вона її підписала, в ній ще були зазначені якісь суми. Продавцем магазину по документах є її мама, але фактично вона займалася продажем. Їй відомо, що ОСОБА_4 повертала кошти ОСОБА_6 , передаючи чоловікові останньої, залишаючи в магазині, а також через неї.

Свідок ОСОБА_11 в суді дала показання про те, що вона працювала продавцем у ОСОБА_12 в період з 2008 по 2015 роки. Їй відомо, що ОСОБА_4 купила магазин у ОСОБА_13 , прізвища якої не знає. Борг, який ОСОБА_13 мала перед ОСОБА_14 близько 10 тис.доларів, ОСОБА_4 взяла на себе. Це була усна домовленість. Їй про це відомо із розмов ОСОБА_4 з ОСОБА_13 , яку вона знає. ОСОБА_4 приходила на базар, вона міняла гривні на долари і ОСОБА_4 відносила проценти ОСОБА_15 . Також аз на 2-3 місяці залишала конверт з грішми в магазині «Капітошка» для ОСОБА_16 . Один раз ОСОБА_17 приходила на базар і вона передала конверт, в якому були 260 чи 270 доларів, це було влітку 2013 чи 2014 року. Вона знає, що останній раз передавалися гроші у вересні 2015 року, бо це був останній місяць її роботи у ОСОБА_4 , бачила, що остання ставила в конверт 500 доларів, вони разом їхали на таксі, на вулиці Лук`яна Кобилиці в м . Чернівці ОСОБА_4 вийшла з конвертом, повернулася через 5-7 хвилин, сказала, що вона вже не буде платити проценти, а повертатиме тіло боргу. Про розписку їй нічого невідомо. Після звільнення вона рідко спілкувалася з ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 01.12.2016 року, оригінал якої долучено до матеріалів справи, ОСОБА_4 взяла в борг в ОСОБА_6 суму коштів в розмірі 9800 доларів США терміном на 3 місяці з дня написання розписки. В разі щомісячного повернення не менше 500$ основної суми боргу, відсотки за користування не сплачуються, в противному разі 1% від залишку.

Із записів на розписці від 01.12.2016 р. вбачається повернення наступних коштів: 28.12.2016 р. - 500$, 20.01.17 р. - 80$ відсотки, 2.02.2017 - 500$, 05.03.2017 - 500$, 06.05.2017 - 500$, 15.06.17 - 500$, 18.07.17 - 500$, 1.09.17 - 500$, 17.12.17 - 800$.

Згідно розрахунку позивача сума несплачених ОСОБА_4 відсотків за користування позикою становить 802 долари США, з яких:

-на 01.04.2017 р. залишок суми боргу 8300 дол.США х 1% = 83 дол.США,

-на 01.08.2017 р. залишок суми боргу 6800 дол. США х 1% = 68 дол.США,

-на 01.10.2017 р. залишок суми боргу 6300 дол. США х 1% = 63 дол.США,

-на 01.11.2017 р. залишок суми боргу 6300 дол. США х 1% = 63 дол.США,

-на 01.01.2018 р. залишок суми боргу 5500 дол. США х 1% = 55 дол.США,

-на 01.02.2018 р. залишок суми боргу 5500 дол. США х 1% = 55 дол.США,

-на 01.03.2018 р. залишок суми боргу 5500 дол. США х 1% = 55 дол.США,

-на 01.04.2018 р. залишок суми боргу 5500 дол. США х 1% = 55 дол.США,

-на 01.05.2018 р. залишок суми боргу 5500 дол. США х 1% = 55 дол.США,

-на 01.06.2018 р. залишок суми боргу 5500 дол. США х 1% = 55 дол.США,

-на 01.07.2018 р. залишок суми боргу 5500 дол. США х 1% = 55 дол.США,

-на 01.08.2018 р. залишок суми боргу 5500 дол. США х 1% = 55 дол.США,

-на 01.09.2018 р. залишок суми боргу 5500 дол. США х 1% = 55 дол.США,

-на 01.10.2018 р. залишок суми боргу 5500 дол. США х 1% = 55 дол.США,

-на 01.11.2018 р. залишок суми боргу 5500 дол. США х 1% = 55 дол.США,

а всього 882 дол.США, в які враховані 80 дол.США сплачені 20.01.2017(заздалегідь).

З копії договору купівлі-продажу нежилого приміщення, магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3» від 31.10.2012 року вбачається, що ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_8 дане приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_6 . Продаж вчинено за 173438 грн., з яких продавець отримала від покупця 58400 грн., а решту коштів продавець отримає від покупця до 5.11.2012 р. шляхом безготівкового зарахування на поточний рахунок продавця. Вартість приміщення на підставі звіту про оцінку майна становить 55235 грн.

Станом на 31.10.2012 р. за офіційним курсом НБУ курс гривні становить 7,993 грн. за 1 долар США.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Вимоги до форми договору позики встановлені ст.1047 ЦК України, відповідно до яких договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Зокрема, частиною другою вказаної статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до наведених правових норм судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з договору позики, зобов`язання за яким відповідачем у строк, визначений умовами договору позики не виконано, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки ОСОБА_4 про отримання нею в борг коштів в сумі 9800 дол. США, яка долучена до матеріалів справи, з якої вбачається повернення боргу в сумі 4300 доларів США.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не виконано зобов`язання по поверненню боргу в сумі 5500 доларів США. Наявність боргу в такій сумі перед ОСОБА_6 визнала відповідачка в судовому засіданні.

Суд вважає, що відповідачем не спростовано наявності між сторонами правовідносин з договору позики. Доводи про те, що кошти вона від позивача не отримувала, а прийняла на себе виконання зобов`язання ОСОБА_7 перед ОСОБА_6 є неспроможними, так як не доведені належними доказами.

Так, за змістом ст.513, 521 ЦК України правочин щодо заміни боржника у зобов`язанні вчиняється в такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання.

Вимоги до форми договору позики встановлені ст.1047 ЦК України, відповідно до яких договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Таким чином, оскільки на підтвердження обставин, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти позову, суду не надано письмових правочинів, а показання свідка не є належним доказом на підтвердження правовідносин позики чи заміни боржника за договором позики, суд вважає заперечення відповідача проти позову необґрунтованими.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики в сумі 5500 доларів США, без визначення еквівалентної суми в гривнях, так як валютою за договором позики між сторонами в даній справі є долар США, а не гривня. Наведене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі №373/2054/16-ц.

Разом з тим, суд не погоджується із сумою відсотків за користування позикою, які просить стягнути позивач на її користь з відповідача, і вважає розрахунок позивача по нарахуванню відсотків таким, що не відповідає умовам договору позики.

Так, за змістом розписки при умові не повернення щомісяця по 500 доларів США відсотки сплачуються в розмірі 1% від залишку. Позивачкою здійснено розрахунок відсотків, відповідно до якого 1% має сплачуватися щомісяця на залишок боргу, що не передбачено розпискою. Крім того, відповідач пояснила в судовому засіданні, що вона розуміла, що відсотки має сплачувати в розмірі 1% річних.

З огляду на те, що в розписці не зазначено про сплату відсотків в розмірі 1% щомісяця від залишку боргу, то його слід розраховувати у відповідності до норм закону - один відсоток річних від простроченої суми.

Згідно розрахунку суду сума відсотків за користування позикою є наступною:

-За період з 01.04.2017 р. по 30.04.2017 р. - 6,82 дол.США (30 днів х 8300 дол.США : 365 днів х 1% :100%);

-За період з 01.08.2017 р. по 31.08.2017 р. - 5,78 дол.США (31 день х 6800 дол.США : 365 днів х 1% :100%);

-За період з 01.10.2017 р. по 30.11.2017 р. - 10,53 дол.США (61 день х 6300 дол.США : 365 днів х 1% :100%);

-За період з 01.01.2018 р. по 06.11.2018 р. - 46,71 дол.США (310 днів х 5500 дол.США : 365 днів х 1% :100%);

Загальна сума нарахованих відсотків складає 69,84 дол.США.

Позивач вказує, що кошти в сумі 80 доларів США, сплачені 20.01.2017 року, є заздалегідь сплаченими відсотками. Відповідач визнала наявність боргу в сумі 5500 доларів, тим самим підтвердила, що сплачені 80 доларів є відсотками.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Таким чином, суд доходить висновку, що вимоги про стягнення відсотків за користування позикою в сумі, визначеній судом, не підлягають задоволенню, оскільки не перевищують суму заздалегідь сплачених відсотків.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подачу позову пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1540,83 грн., та по сплату судового збору за заяву про забезпечення позову в розмірі 352,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись керуючись ст.ст.3, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 01 грудня 2016 року в сумі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) доларів США та 1893,23 грн. (одну тисячу вісімсот дев`яносто три грн. 23 коп.) судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: