Справа № 646/4816/19
Провадження № 2/635/564/2020
23 грудня 2020 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Шинкарчука Я.А.,
секретар судового засідання Єгорова Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харкова), про стягнення грошових коштів,-
в с т а н о в и в :
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача загальну суму 12897314, 10 грн (дванадцять мільйонів вісімсот дев`яносто сім тисяч триста чотирнадцять) гривень 10 копійок, яка складається із: нарахованих за прострочу повернення боргу на підставі встановленого індексу інфляції у розмірі 3474914, 10 грн та нарахованих згідно розписки як проценти за користування чужими грошима у розмірі 9422400,00 грн.
Позов мотивований тим, що Червонозаводським районним судом м. Харкова від 10 березня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти на підставі письмової розписки від 07 листопада 2006 року у розмірі 1713600,00 грн. Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження ВП № 55216702 за вказаним судовим рішенням. Станом на 09 грудня 2019 року заборгованість ОСОБА_2 згідно листа Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину головного територіального управління юстиції у Харківській області склала 1713600,00 грн, стягнень по ВП № 55216702 не було.
З урахуванням збільшеного розміру заборгованості позивач просив стягнути з ОСОБА_2 в порядку статті 625 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) 10 % за кожен день прострочи від суми боргу за 3926 днів у розмірі 9422400,00 грн. Також просив стягнути індекс інфляції за прострочи повернення боргу у розмірі 3474914, 10 грн.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 липня 2019 року відповідно до статті 31 ЦПК України вказана цивільна справа передана в провадження Харківського районного суду Харківської області.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Харківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2019 року справа розподілена на суддю Шинкарчука Я.А.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 листопада 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
09 листопада 2019 року позивачем до суду надана заява про збільшення розміру позовних вимог в цивільній справі за позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення індексу інфляції, процентів.
Ухвалою суду від 11 грудня 2019 року заяву позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог в цивільній справі за позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення індексу інфляції, процентів, разом з доданими до неї документами - повернуто ОСОБА_1 . Підготовче судове засідання у вказаній цивільній справі відкладено.
09 січня 2020 позивачем до суду надана заява про збільшення розміру позовних вимог в цивільній справі за позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботину головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення індексу інфляції, процентів.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2020 року позовна заява зі збільшеним розміром позовних вимог по вказаній цивільний справі разом з доданими до неї доказами прийнята до розгляду. Оголошена перерва в підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 липня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, призначити цивільну справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, а також розглянути справу у відсутність позивача і не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за місцем проживання (перебування), причини не явки суду не повідомив, відзив не надав.
Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 березня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти на підставі письмової розписки від 07 листопада 2006 року у розмірі 1713600,00 грн.
Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та м.Люботину головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження ВП № 55216702 за вказаним судовим рішенням.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У пункті 8 статті 16 ЦК України зазначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
Таким чином, позивач у зв`язку із невиконанням відповідачем рішення суду має право на отримання відповідної грошової компенсації, передбаченої статтею 625 ЦК України.
При цьому суд не погоджується із розрахунком позивача виходячи з наступного.
Так, невиконане грошове зобов`язання, на яке позивач просить нарахувати інфляційні втрати, є трансформованим зобов`язанням, встановленим рішенням суду від 10 березня 2009 року, яке не виконується.
При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Зазначений правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).
Оскільки зобов`язання відповідача перед позивачем визначене у гривні, на час розгляду справи судом даних про повне чи часткове виконання рішення суду відсутні, то ОСОБА_1 , має право на стягнення з ОСОБА_2 інфляційних втрат та трьох відсотків річних, починаючи з 11 березня 2009 року по 23 грудня 2020 року (ухвалення судом судового рішення). Інфляційні втрати за вказаний період дорівнюють 3 534 471 грн 36 коп , а три відсотки річних 606 054 грн 10 коп.
Пред`являючи позов про стягнення коштів в порядку ст. 625 ЦК України позивач просив застосувати ст. 625 ЦК України та стягнути проценти у розмірі 10 % за кожен день прострочки від суми боргу, як це встановлено договором позики.
Проте про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за договором позики зазначені відсотки визначені цим договором як плата за користування грошовими коштами, а не як відповідальність за порушення умов договору щодо повернення цих коштів.
Тому позов ОСОБА_1 про стягнення відсотків як відповідальності за порушення грошового зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України підлягає задоволенню частково у розмірі 3 % річних, як це визначено законом.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період 11 березня 2009 року по 23 грудня 2020 року інфляційні витрати у розмірі 3 534 471 (три мільйони п`ятсот тридцять чотири тисячі чотириста сімдесят одну) гривню 36 (тридцять шість) копійок та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 606 054 (шістсот шість тисяч п`ятдесят чотири) гривні 10 (десять) копійок.
Відповідно до ч.ч. 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю другої групи на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011.
На час подачі позову та його уточнення ставка судового збору за подачу фізичною особою позову майнового характеру складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до п.п. 1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».
Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року встановлений у розмірі 1921 гривня.
Оскільки 1 відсоток ціни позову ОСОБА_1 більше, ніж п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судовий збір, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 за подачу позовної заяви складає 9605 грн (1921 х 5), який необхідно стягнути в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 13, 141, 263-265, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та м.Люботину головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення грошових коштів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період 11 березня 2009 року по 23 грудня 2020 року інфляційні витрати у розмірі 3 534 471 (три мільйони п`ятсот тридцять чотири тисячі чотириста сімдесят одну) гривню 36 (тридцять шість) копійок та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 606 054 (шістсот шість тисяч п`ятдесят чотири) гривні 10 (десять) копійок.
В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Повне рішення складено 28 грудня 2020 року.
Суддя Я. А. Шинкарчук