Справа № 484/3443/20
Провадження № 2/484/1417/20
Рішення

іменем України

(заочне)

23 грудня 2020 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Максютенко О.А.

секретар судового засідання Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

08.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить будинок , розташований в АДРЕСА_1 , зареєструвала квартирантів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Сім`я ОСОБА_5 проживала по АДРЕСА_1 з 2011 року до 01.12.2016 року. Згодом вони виїхали з міста та обіцяли знятися з реєстрації, однак до цього часу це не зробили.. Те, що відповідачі не проживають за вказаною адресою можуть підтвердити свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

У зв`язку з тим, що відповідачі є колишніми членами сім`ї та не проживають у житловому будинку, який належить позивачці, вже більше одного року, не знялись з реєстраційного обліку в будинку за власним бажанням, та позбавлють її законного права розпорядитися власним майном, то у неї є усі підстави звернутися до суду з позовом про визнання їх таким, що позбавлені права користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно і належним чином, у відповідності до ст. 130 ЦПК України. Відзив на позов не надали.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.1978 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріально контори Єндрижиєвським А.І.,є ОСОБА_8 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 28.01.1988 року завідуючим відділом записів актів громадянського стану, 26.11.1987 року було розірвано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після розірвання шлюбу залишено за ОСОБА_10 дошлюбне прізвище « ОСОБА_11 ».

Згідно довідки, наданої Квартальним комітетом № 11 від 05.10.2020 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_12 не проживають за місцем реєстрації з 1 грудня 2016 року.

Згідно довідки КП «ПМБТІ» виданої від 08.08.2019 року за вих. №3 150/06-01-08 АДРЕСА_2 згідно рішення 11 сесії 7 скликання Первомайської міської ради Миколаївської області № 1 від 28.04.2016 року.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ст. 107 ЖК України та роз`яснень викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12.04.1985 року, наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців.

Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до ст. 405 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі з грудня 2016 року не проживають в спірному житловому будинку, тобто понад рік, підстав для продовження терміну зберігання за ними права користування спірним житловим будинком, передбачених ст. 71 ЖК України немає, їх особистих речей в житловому приміщенні немає, що свідчить про втрату ними інтересу до спірного житлового будинку як до свого постійного місця проживання, тому відповідачі підлягають визнанню такими, що втрати ли право користування житловим будинком АДРЕСА_1 ,тому є підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 77-80, 89, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Повне судове рішення складено 26.12.2020 року.

Суддя: