Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/451/19

Провадження № 2/126/43/2020

"27" жовтня 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Олійник І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про визнання недійсним кредитного договору та за позовом представника Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір за картковим рахунком (картка універсальна) НОМЕР_1 угода № SAMDN7732 від 13.01.2010 року та договір №488- «миттєва розстрочка» дата старту (початку) з 27.03.2016 року зі строком 48 місяців (4 роки), укладені між сторонами у зв`язку з їх нікчемністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у Бершадському відділенні АТ КБ "ПриватБанк", Повторенко отримала картку для виплати пенсії, яку згодом повернула банку. За минуванням понад чотирьох років до неї звернувся представник банку із вимогою повернення боргу, який в сукупності складає 15000,03 грн. Під час спілкування їй повідомили, що дана заборгованість рахується за кредитним договором за картковим рахунком (картка універсальна) НОМЕР_1 угода № SAMDN7732 від 13.01.2010 року та договором №488- «миттєва розстрочка» дата старту (початку) з 27.03.2016 року. Однак, даних угод позивач з АТ КБ "ПриватБанк" не укладала. На її звернення з вимогою надати копії вказаних угод, отримала відмову.

Зазначені угоди ОСОБА_1 вважає нікчемними, оскільки вона їх не підписувала та не укладала.

Ухвалою від 20.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання.

10.04.2019 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника АТ КБ "ПриватБанк", де вказано, що відповідач позовні вимоги не визнає, просить в їх задоволенні відмовити з наступних підстав. Доводи ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що позивач підписавши анкету- заяву отримала пенсійну картку, яку згодом здала, та стверджує, що кредитну картку Універсальну зі встановленим кредитним лімітом не отримувала, будь-яких інших карток також не отримувала, кредитними коштами не користувалась, а також посилається на порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», вважаючи його недійсним.

Так, від 30.12.2011 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 укладено договір, відповідно до якого, позивач отримала пенсійну картку.

13.01.2010 року між ОСОБА_1 та АТ КБ ПриватБанк укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви, Умов і правил надання банківських послуг а також Тарифів Банку, відповідно до якого позивач отримала кредитну картку Універсальна за рахунком НОМЕР_1 зі встановленим кредитним лімітом. ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписала анкета-заява разом Умовами та правилами надання банківських .послу та Тарифами Банку, складає між нею та Банком договір, що підтверджується її підписом, що спростовує доводи позивача про не ознайомлення її з умовами договору.

Крім того, ОСОБА_1 17.02.2012 відкрито зазначений картковий рахунок № НОМЕР_1 , за період користування послугами банку останній неодноразово перевипускав картки, що спростовує доводи позивача про отримання лише пенсійної картки.

Як вбачається з виписки про рух коштів, яка є первинно фінансово- бухгалтерським документом, що починаючи з 09.08.2010 року ОСОБА_1 активно користується по теперішній час кредитною карткою Універсальна знімаючи кошти з карткового рахунку, поповнюючи його, а також розраховуючись у різних громадських закладах, магазини, аптеки, тощо. Дані обставини спростовують доводи позивача підтверджуючи дані відповідними доказами.

Тобто зазначена картка, не є і не може бути пенсійною, як зазначено позивачем, так як вона призначена для інших цілей.

Відповідно до договору №488 від 27.03.2016 року, позивач дала свою згоду та підтвердила зобов`язання щодо договору, доручивши Банку встановити регулярний платіж з картки Універсальна на погашення заборгованості за договором №488 від 27.03.2016 року, у кількості 48 платежів Миттєва розстрочка на покупку товару. Дані обставини підтверджуються довідкою та виписками про рух коштів, які чітко відображають оплату за вказаним договором у відповідні дати та відповідно погашення по заборгованості.

23.08.2019 року до суду надійшла позовна заява АТ КБ "ПриватБанк", в якій останній просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.02.2010 року у розмірі 38682,67 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору без номера від 12.02.2010 року відповідачка отримала кредит у розмірі 15000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 15.07.2019 року має заборгованість у розмірі 38682,67 грн., з яких: 18552,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7697,96 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 9414,18 грн. - нарахована пеня, 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1818,22 грн. - штраф (процентна складова).

Ухвалою від 24.09.2019 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду.

За клопотанням представника АТ КБ "ПриватБанк", 23.12.2019 року судом було об`єднано цивільні справи за вищевказаними позовами ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк"в одне провадження та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат Янчук В.М. не з`явилися, проте через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник АТ КБ "ПриватБанк" також в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 31.03.2020 року від представника АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з оголошенням карантинних заходів.

Аналогічні клопотання надійшли 27.04.2020 року, 29.05.2020 року та 09.07.2020 року.

26.08.2020 року від представника АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю участі в судових засіданнях в Господарському суді Вінницької області і Вінницькому міському суді.

27.10.2020 року на адресу суду знову ж таки надійшло клопотання предстваника АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про відкладення розгляду справи з підстав його участі у іншому судовому засіданні призначеному у Вінницькому апеляційному суді. Разом з тим представником АТ КБ "ПРИВАТБАНК" зазначено додатком до даної заяви відомості щодо призначення справи до розгляду, проте як вбачається з наданої заяви такі відомості відсутні.

Враховуючи вищевикладене та те, що за заявою представника АТ КБ "ПРИВАТБАНК" суд неодноразово вже відкладав розгляд даної справи, а також з огляду на строки розгляду справи, суд ухвалив відмовити у задоволенні заяви представника банку про відкладення судового засідання.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Виходячи з положень ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно банківських документів: довідки АТ КБ "ПриватБанк" №23124001/14037233 від 09.04.2019 року, виписки по картці НОМЕР_1 вбачається, що за ОСОБА_1 рахується вищевказана банківська картка, по якій проводяться транзакції.

На виконання ухвали суду від 10 квітня 2019 року представник АТ КБ "ПриватБанк" не надав суду оригінали анкети (заяви) які підписувала ОСОБА_1 , договору №488 миттєвої розстрочки від 27.03.2016 року, угоди №SAMDN7732 від 13.01.2010 року за рахунком № НОМЕР_1 , угоди №SAMDN7732 від 13.01.2010 за рахунком № НОМЕР_2 , а також належним чином завірені копії вказаних документів.

У заяві, поданій 29.05.2020 року повідомив, що будь -які анкети - заяви підписані ОСОБА_1 в АТ КБ "ПриватБанк" відсутні.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України , банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах , встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вимог ст. 81 ЦПК України АТ КБ "ПриватБанк" не надано суду угода № SAMDN7732 від 13.01.2010 року та договір №488- «миттєва розстрочка» дата старту (початку) з 27.03.2016 року, докази відкриття в банку рахунків по вказаних угодах.

Надані на підтвердження своїх заперечень відповідачем виписки по банківському рахунку за кредитною карткою № НОМЕР_3 та НОМЕР_1 , на думку суду не являється належними та допустимими доказами, що беззаперечно підтверджують укладення між сторонами по справі кредитного договору, відповідно до вимог ст. 1054,1055 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 січня 2018 року справа №161/16891/15-ц.

У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

В свою чергу, згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із положеннями ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити. Визнати недійсним договір за картковим рахунком (картка універсальна) НОМЕР_1 угода № SAMDN7732 від 13.01.2010 року та договір №488- «миттєва розстрочка» дата старту (початку) з 27.03.2016 року зі строком 48 місяців (4 роки), укладені між сторонами.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог що зумовлює стягнення з відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави, судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп. від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду, пропорційно до задоволення заявлених позовних вимог.

Щодо позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" суд встанови наступне.

Відповідно до укладеного договору від 12.02.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 15000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом в заяві.

Одночасно з підписанням заяви, 12.02.2010 року ОСОБА_1 підписала також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за змістом якої встановлена базова ставка за користування кредитом 2,5% в місяць; розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; встановлено порядок пені за несвоєчасне погашення заборгованості (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня (1)=(базова % ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення на суму від 50 грн та більше; розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме 500 грн+5% від суми позову, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо.

Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 12.02.2010.

Банк, звертаючись до суду з позовом, надав заяву № б/н від 12.02.2010, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12.02.2010.

Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 15.07.2019 року складає 38682,67 грн., з яких: 18552,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7697,96 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 9414,18 грн. - нарахована пеня, 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1818,22 грн. - штраф (процентна складова).

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Приписами статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. ( ч. 1 ст. 638 ЦК україни).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних допустимих і достовірних доказів (ст. ст. 76 79 ЦПК України).

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням наявних у справі письмових доказів: анкети-заяви, в якій міститься відмітка про отримання кредитної картки «Універсальна»; підписаної позичальником Довідки про умови кредитування; розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку про доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки та використання встановленого кредитного ліміту.

Відтак, з огляду на те, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, отже суд приходить до висновку, що АТ КБ "ПриватБанк" доведено розмір заборгованості по тілу кредиту в розмірі 18552,31 грн. та простроченому тілу кредиту у розмірі 7697, 96 грн., що в сукупності складає 26250,27 грн., що відповідає наданому розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.02.2010 року, а відтак позов в цій частині підлягає до задоволення.

Стосовно вимог позову про стягнення із відповідача штрафів: 500 грн. штраф (фіксована складова), 1818,22 грн. (процентна складова) та пені в розмірі 9414,18 та 700,00 грн. грн. слід зазначити наступне.

З огляду на підписання позичальником ОСОБА_1 одночасно з заявою Довідки про умови кредитування, слід дійти висновку, що сторони погодили умови договору по нарахуванню процентів, пені та штрафів.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

З огляду на викладене позовна вимога в частині стягнення штрафу (фіксована складова)в розмірі 500 грн. не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до змісту ч. 2 ст. 549 ЦК України штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов`язання, а відтак погоджена сторонами умова про нарахування штрафу (фіксована частина) в твердій грошовій сумі прямо суперечить нормам закону, а, як зазначено в частині 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу.

Стосовно вимоги про стягнення штрафу (процентна складова) в розмірі 1815,22 грн, слід зазначити наступне.

Відповідно до погоджених сторонами Умов кредитування, зазначених в підписаній позичальником ОСОБА_1 довідці про умови кредитування сторони домовилися, що штраф складатиме 5 % від суми позову, а тому в даній частині позов підлягає до задоволення частково, а саме 5 % від 26250, 27 грн. (заборгованість по тілу кредиту - 18552,31 грн., заборгованість по простроченому тілу кредиту- 7697, 96 грн., що в сукупності складає 26250,27 грн. ) становить 1312,51 грн.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003/цс-15 та у постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 765/2104/13-ц.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» нарахування пені та штрафів передбачено за одне і теж порушення - прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором.

Отже, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, а тому позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Відтак, всього на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 12.02.2010 року в сумі 27567,78 грн., з яких: 18552,31 грн. - тіло кредиту, 7697,96 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1312,51 грн.- штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ( ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має інвалідність 2 групи, а тому судовий збір, який підлягав би стягненню з неї , компенсується за рахунок держави.

Згідно квитанції АТ КБ "ПриватБанк" сплатив 1921 грн. судового збору, його позовні вимоги задоволені на 67,86%, тому на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягає компенсації 1303,59 грн. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ч. 10 ст. 141 ЦПК України визначає, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , яка звільнена від сплати судового збору у зв`язку з наявністю інвалідності ІІ групи, суд вирішив питання судового збору шляхом стягнення з відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави, судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп. З урахуванням того, що у рамках цієї ж справи судом розглянуто позов АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , який задоволено частково та вирішено про необхідність компенсації за рахунок держави 1303,59 грн. судового збору, суд вважає за можливе стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь держави за результатами розгляду даної справи в цілому різницю вказаних сум в розмірі 233,21 грн.

Керуючись статтями 5, 10, 12, 13, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання недійсними кредитних договорів - задовольнити.

Визнати недійсним договір за картковим рахунком (картка універсальна) НОМЕР_1 угода № SAMDN7732 від 13.01.2010 року та договір №488- «миттєва розстрочка» дата старту (початку) з 27.03.2016 року зі строком 48 місяців (4 роки), укладені між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк".

Позов представника Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором від 12.02.2010 №б/н в розмірі 27567,78 грн (двадцять сім тисяч п`ятсот шістдесят сім грн. 78 коп.).

В решті позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 233,21 грн. (двісті тридцять три грн. 21 коп.) судового збору на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (вул. Липська 18/5 м. Київ, 01601 ) отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106 Код , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суд вважає за необхідне, додатково роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦП Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" - м. Київ, вул. Грушевського,1Д, , р/ НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено та підписано 27.10.2020 року.

Суддя Р. В. Хмель