Справа № 946/3656/20
Провадження № 6/946/259/20
УХВАЛА

Іменем України

27 жовтня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Грубіян Л.І.,

при секретарі Івановій Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Ізмаїлі Одеської області подання Державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документ,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бирка І.О. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документа, посилаючись, зокрема, на те,що на виконанні Ізмаїльського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження № 60397100 з виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-97480-17-У, виданої 07.11.2018 року про стягнення заборгованості у розмірі 26 664,13 грн.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно п.19 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

У відповідності до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Отже, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не зважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, а саме: у разі ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовуються: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Як вбачається з подання та доданих до нього документів, головним державним виконавцем не зазначено підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, чи має він взагалі паспорт для виїзду за кордон.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів про свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судом, про те, що останній має змогу виконати такі, але не робить цього без поважних причин, так само, як і доказів на підтвердження наміру боржника виїхати за межі України з метою невиконання виконавчого напису.

Само по собі існування у боржника заборгованості та відсутність в нього грошових доходів не є безумовною підставою у визначенні особи винуватою в ухиленні нею від виконання зобов?язань, а звідси і застосування до такої особи одного з найсуворіших заходів - тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте, з матеріалів, представлених державною виконавчою службою до суду, не вбачається доказів ухилення від виконання зобов`язань боржником, а саме відсутні докази того, що боржник повідомлений про необхідність явки до виконавчої служби та подання декларації про доходи та майно, зокрема, відсутні докази надіслання боржнику поштової кореспонденції (реєстр відправлення рекомендованою поштою) - постанови про відкриття виконавчого провадження, вимоги державного виконавця тощо.

Крім цього, суд звертає увагу, що подання державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бирка І.О. про тимчасову заборону боржнику ОСОБА_1 у виїзді за межі України, не погоджено з начальником відділу державної виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи, керуючись ст.441 ЦПК України, п.19 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бирка Ірини Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

Суддя: Л.І.Грубіян