ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1166/20
Провадження №2-з/477/47/20
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

23 грудня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.,

за участі секретаря судового засідання Спіркіної М.Ю.,

представника заявника Костоусової Я.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-торгівельна фірма «Агро-Діло» про розірвання договорів,

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати:

додаткову угоду №1 від 14 березня 2017 до договору оренди землі від 03 листопада 2012 року, на земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0307 (запис у Державному реєстрі земель №03340);

додаткову угоду №1 від 14 березня 2017 до договору оренди землі від 03 листопада 2012, на земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0319 (запис у Державному реєстрі земель №03337);

додаткову угоду № 1 від 14 березня 2017 до договору оренди землі від 03 листопада 2012, на земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0310 (запис у Державному реєстрі земель №03341);

додаткову угоду №1 від 14 березня 2017 до договору оренди землі від 03 листопада 2012, на земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0306 (запис у Державному реєстрі земель №03336), укладені між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-торгівельна фірма «Агро-Діло», у зв`язку із порушенням товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-торгівельна фірма «Агро-Діло» вимог по цільовому використанню переданих в оренду земельних ділянок, повернути йому зазначені земельні ділянки та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження.

11 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу товариству з обмеженою відповідальністю «Агро-торгівельна фірма «Агро-Діло» вчиняти будь-які дії із земельними ділянками з кадастровими номерами :07:000:0307, :07:000:0319, :07:000:0310, :07:000:0306, зокрема щодо їх оброблення та використання.

Заява обґрунтована тим, що станом на день звернення до суду на земельні ділянки з кадастровими номерами :07:000:0307, :07:000:0319, :07:000:0310, :07:000:0306 відсутній агрохімічний паспорт, наявність якого є обов`язковою для даної категорії земель. Неоформлення агрохімічного паспорту земельних ділянок може призвести до глобальних негативних та невідворотних процесів у ґрунті, оскільки родючий шар ґрунту відповідачем може бути знятий або пошкоджений. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач у терміновому та негайному порядку здійснить поліпшення якості стану родючого шару ґрунту, у тому числі завезення чорнозему.

Згідно частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до частини третьої статті 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову 14 грудня 2020 року судом ухвалено рішення про виклик заявника ОСОБА_1 для надання пояснень та додаткових доказів.

21 грудня 2020 року у судовому засіданні представник заявника адвокат Костоусова Я.М. заяву про забезпечення позову підтримала та просила її задовольнити.

Крім обставин, що викладені в заяві про забезпечення позову, адвокат Костоусова Я.М. суду пояснила, що відсутність агрохімічного паспорту земельних ділянок за спірними договорами, підтверджується визнанням указаної обставини представником відповідача під час огляду доказів за їх місцезнаходженням.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи в межах заяви про забезпечення позову, суд установив наступне.

Приписами статті 151 ЦПК України визначений зміст і форма заяви про забезпечення позову.

У відповідності до частини 1 статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у Постановах від 08 жовтня 2018 року у справі №913/257/18, від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, від 21 листопада 2018 року у справі №752/6255/18 при розгляді скарг на ухвали про застосування заходів забезпечення позову неодноразово викладав наступні висновки.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Предметом позову ОСОБА_1 є розірвання додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок.

З огляду на те, що обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті, наявність самої по собі позовної заяви про розірвання додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Заявник у заяві про забезпечення позову, посилається на те, що на земельні ділянки відсутній агрохімічний паспорт, однак не надає жодних належних і допустимих доказів на підтвердження зазначеної обставини.

Згідно частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно частини першої та другої статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

З огляду на приписи статті 82 ЦПК України у системному аналізі зі статтями 85, 174, 227 ЦПК України будь-які пояснення сторін та їх представників під час огляду доказів за їх місцезнаходженням не можуть свідчити про визнання тих чи інших обставин.

Як убачається зі змісту позову, підставою для розірвання спірних правочинів є нецільове використання земельних ділянок, а не відсутність агрохімічного паспорту на земельні ділянки.

Суд уважає, що лише саме посилання в заяві про забезпечення позову на ймовірні дії відповідача по відновленню родючого шару ґрунту, тобто відновлення якості землі, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви без належних та допустимих доказів наявності такого порушення.

Крім цього, аналізуючи позовні вимоги з вимогами, що містяться в заяві про забезпечення позову, суд дійшов висновку про тотожність позовних вимог з заходами забезпечення позову, які пропонує позивач.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 просить суд розірвати чотири додаткові угоди до договорів оренди землі та повернути йому земельні ділянки, що є об`єктом цих договорів.

Отже, у разі задоволення позову договірні правовідносини між сторонами можуть бути припинені, в тому числі щодо використання земельних ділянок, що включає й обробку та використання землі.

З урахуванням викладеного, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 149-153, 258-260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повний текст ухвали складено 24 грудня 2020 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО