Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2756/20
Провадження № 2/279/1252/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Шульги О.М., з секретарем Башинською Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу № 279/2756/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі виконавчого комітету Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі запису в погосподарській книзі №5 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 . Ступінь родинного зв`язку між нею та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 . Факт прийняття спадщини на підставі ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року ) підтверджується довідкою Білошицької сільської ради Коростенського району Житомирської області №17/02-26 від 06.08.2019 року. Державна реєстрація права власності на спадковий будинок станом на 29.12.2019 року не проводилась, що на даний час перешкоджає реалізації спадкових прав в органах нотаріату, що стверджуться листом №162/01-16 від 06.02.2020 року. Рішенням суду просить визнати за нею ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_2 .

Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 58 років в с.Щорсівка Коростенського району Житомирської області померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 виданого 08.06.1995 року.

З довідки Ушомирської сільської ради №16/02-26 від 06.08.2019 року слідує, що ОСОБА_2 на праві особистої власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 , згідно запису в погосподарській книзі сільської ради № 5 за 1996-2000 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 (рік побудови 1898).

Позивач, як дочка померлої ОСОБА_2 , є спадкоємцем першої черги за законом, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 06.10.1961 року, копія якого наявна в матеріалах справи. Зміна прізвища позивача відбулась при реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданого 03.01.1987 року.

Статтями 548, 549 ЦК України ( в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З довідки Ушомирської сільської ради Коростенського району № 17/02-26 від 06.08.2019 року слідує, що ОСОБА_1 після смерті матері фактично вступила в управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_2 , а саме доглядає за будинком, обробляє земельну ділянку.

Державна реєстрація права власності на вказаний будинок не проводилась. Згідно технічного паспорту, виготовленого Коростенським МБТІ, інвентаризаціябудинку проводилась КП «Коростенське МБТІ» 22.08.2019 року.

На час розгляду справи можливість державної реєстрації втрачена.

З листа завідувача Коростенської районної державної нотаріальної контори №904/16/02-14 від 11.09.2020 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру слідує, що після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилась, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини (відмову від спадщини) не звертались.

Разом з тим, з вищевказаних довідок, які наявні в справі слідує, що позивач, відповідно до положень ст.548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, вступила в фактичне володіння і користування спадковим майном протягом шести місяців після смерті свого спадкодавця.

Дані про наявність інших спадкоємців, які протягом встановленого законодавством строку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , в справі відсутні.

Листом завідувача Коростенською районною державною нотаріальною конторою Лугини О.І. №162/01-16 від 06.02.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на житловий будинок АДРЕСА_1 . Підставою відмови зазначено відсутність правовстановлюючого документа.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивач підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату на вказане спадкове майно, при цьому факт вступу позивача в управління та володіння вказаним спадковим майном ніким та нічим не було спростовано, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 206, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.328, 331 ЦК України,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач територіальна громада в особі виконавчого комітету Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, місце знаходження: 11571, с. Ушомир, вул. Березюка, 17, Коростенського району, Житомирської області, .

Суддя: