ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/731/20 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Сташків Б. І., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

сторін:

апелянта - ОСОБА_1 ,

представників апелянта - Демковича Ю.Й., Худи І.В.,

відповідача-позивача - ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_2 - Моленя Р.Б. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/12165/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2020 року, ухваленого суддею Вийванко О.М., повний текст якого складено 04 червня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні дитини та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про встановлення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні дитини.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що з 03 травня 2014 року по 05 липня 2019 року він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_6 , яка проживає з відповідачкою за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що з березня 2019 року у нього з ОСОБА_2 почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідуванні. На день звернення до суду відповідачка практично заборонила позивачу бачити дитину, унеможливила навіть спілкування з донькою із застосуванням засобів зв`язку. Усі намагання позивача мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів.

У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав, викладених у позові та заяві про зміну позовних вимог, позивач просив позов задовольнити та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_6 . Визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_6 :

- побачення батька з дитиною з 16 год. п`ятниці до 20 год. неділі щотижня за місцем проживання батька, з можливістю відвідування загальнодоступних місць без присутності матері дитини, з попереднім її повідомленням про місце знаходження дитини;

- проведення спільного відпочинку батька та дитини у літній період, зокрема, у санаторно-курортних закладах та інших місцях оздоровлення, без присутності матері дитини, один раз на рік протягом 30 календарних днів, за погодженням з матір`ю періоду відпочинку та її повідомлення про місце відпочинку;

- проведення спільного відпочинку батька та дитини у зимовий період, зокрема, під час зимових канікул, без присутності матері дитини, один раз на рік протягом 10 календарних днів, за погодженням з матір`ю періоду відпочинку та її повідомлення про місце відпочинку;

- проведення спільного відпочинку батька та дитини кожного року 06 березня, 06 квітня та 18 червня з 9 год. по 20 год. на дні народження батька, бабусі та дідуся дитини відповідно, без присутності матері дитини;

- проведення спільного відпочинку батька та дитини кожного року у Великодні свята від третього дня свят з 9 год. до п`ятниці світлого тижня до 20 год., без присутності матері дитини;

- проведення спільного відпочинку батька та дитини кожного року 10 серпня, 13 червня та 03 червня 6 квітня та 18 червня з 9 год. по 20 год. на дні народження прабабусь та прадіда дитини, без присутності матері дитини;

- проведення спільного відпочинку батька та дитини кожного року 13 листопада на іменини батька дитини з 9 год. по 20 год., без присутності матері дитини;

- проведення спільного відпочинку батька та дитини кожного року ІНФОРМАЦІЯ_4 на день народження дитини, без присутності матері дитини.

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про встановлення місця проживання дитини.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 посилається на те, що після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із нею. Вважає, що при визначенні місця проживання дитини слід врахувати її вік та тісний зв`язок із матір`ю. Зазначає, що обстановка перебування із ОСОБА_2 є звичною і комфортною для дитини.

У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, просила визначити місце проживання дитини за її адресою місця проживання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нарордження, в такі дні: щочетверга з 17.00 год. до 19.30 год.; щосуботи з 15.00 год. до 19.30 год.; 06 березня, ІНФОРМАЦІЯ_4, 13 листопада, Різдво Христове, православне - 07 січня, Пасха (неділя), День святого Миколая - 19 грудня, кожного року з 16.00 год. до 19.30 год., в інші дні місяця, побачення можуть відбуватися за попередньою домовленістю між батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Побачення повинні відбуватися в присутності матері дитини ОСОБА_2 , за попередньою домовленістю в місцях культурно - розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, або за місцем проживання матері ОСОБА_2 , без присутності інших осіб. Зобов`язано ОСОБА_1 не порушувати графік побачень, приділяти дитині ОСОБА_6 увагу і турботу, виховувати її, матеріально допомагати та слідкувати за станом її здоров`я. Зобов`язано ОСОБА_2 поважати батьківські права ОСОБА_1 , не чинити перешкод у його спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 . У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 768.40 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено місце проживання малолітньої дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю дитини - ОСОБА_2 , за місцем її проживання. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 , сплачений судовий збір в розмірі 768.40 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині первісних позовних вимог, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що у ОСОБА_1 з донькою існує тісний психологічний зв`язок, вони разом прожили однією сім`єю тривалий період часу, у доньки чітко сформувалось бачення сім`ї, де апелянт її батько. Звертає увагу, що взятий судом до уваги, рекомендований висновок органу опіки та піклування порушує батьківські права апелянта щодо рівності та балансу інтересів сторін перед своєю дитиною. Формальний характер оцінки стосунків батька з дитиною та позиції матері призвів до надання однобічного та не обґрунтованого рішення третьої сторони у даному спорі. Крім того, суд, не враховуючи інтереси доньки, визначив спілкування батька з дитиною у присутності матері, що при виконанні рішення ставить під загрозу виникнення чергового конфлікту на очах у дитини.

Враховуючи наведене, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

04 серпня 2020 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, поданий представником ОСОБА_2 - адвокатом Моленем Р.Б., в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивований тим, що між ОСОБА_1 та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок, оскільки протягом одного року та восьми місяців дитина проживає звично та комфортно разом із матір`ю, окремо від батька. Вказує, що при побаченнях батька з донькою, ОСОБА_2 поводить себе стримано, і без крайньої необхідності не втручається в хід зустрічі. Крім того, апелянт не погоджується з дослідженням висновку органу опіки без надання таким органом пояснень, однак про надання таких пояснень під час судового розгляду останній не заявляв.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представники - адвокати Демкович Ю.Й., Худа І.Р. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Молень Р.Б. проти апеляційної скарги заперечили та просили рішення суду залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Апеляційна скарга подана лише в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу участі батька у вихованні дитини, а тому в іншій частині рішення суду колегією суддів не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

03 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №423 (а.с.4).

Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 14 березня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №1921 (а.с.5).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 розірвано, відновлено ОСОБА_7 дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » (а.с.63).

На даний час ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 17 жовтня 2019 року, виданою управлінням державної реєстрації Тернопільської міської ради (а.с.64) та не заперечується сторонами.

ОСОБА_2 працює на посаді менеджера із закупівлі товарів у ФОП ОСОБА_9 та помічником - консультантом на громадських засадах народного депутата ОСОБА_10 , характеризується позитивно, що підтверджується характеристиками (а.с.86).

ОСОБА_1 є заштатним кліриком Тернопільської єпархії Православної Церкви України та характеризується позитивно, проживає в будинку АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка про склад сім`ї та характеристики видані Дружбівською селищною радою №205 від 20 травня 2019 року та архієпископом Тернопільський і Кременецьким (а.с.9-11).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 23 жовтня 2019 року №962 затверджено Висновок органу опіки та піклування про встановлення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким орган опіки та піклування вважає за доцільне: «1. Рекомендувати батькові ОСОБА_1 здійснювати свою участь у вихованні дитини ОСОБА_6 відповідно до графіку спілкування в такі дні: щочетверга з 17:00 до 19:30 год.; щосуботи за домовленістю з матір`ю дитини (впродовж трьох годин). Побачення повинні відбуватися в присутності матері дитини. Рекомендувати батькові не порушувати графік побачень, приділяти дитині увагу і турботу. Рекомендувати матері поважати батьківські права, не чинити перешкод у спілкуванні з донькою» (а.с.43).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ненадання ОСОБА_2 згоди на спілкування ОСОБА_1 з донькою та його участь у вихованні дитини є порушенням прав позивача на здійснення своїх особистих немайнових прав щодо дитини (права на особисте спілкування).

З позовної заяви вбачається, що предметом спору у даній справі є вимога про визначення способу участі позивача у вихованні дитини.

Судом встановлено, що позивач, який є батьком дитини, піклується про доньку, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, позитивно характеризується, є матеріально забезпеченою людиною та має належні житлові умови.

При цьому, належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою дочкою, чи обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дочкою перешкоджало б нормальному розвитку дитини, матеріали справи не містять.

Апеляційний суд звертає увагу, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, визначивши спосіб участі батька у вихованні малолітнього дочки, що не суперечить інтересам саме дитини.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно визначив ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в такі дні: щочетверга з 17.00 год. до 19.30 год.; щосуботи з 15.00 год. до 19.30 год.; 06 березня, ІНФОРМАЦІЯ_4, 13 листопада, Різдво Христове, православне - 07 січня, Пасха (неділя), День святого Миколая - 19 грудня, кожного року з 16.00 год. до 19.30 год., в інші дні місяця, побачення можуть відбуватися за попередньою домовленістю між батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Побачення повинні відбуватися в присутності матері дитини ОСОБА_2 , в місцях культурно - розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей за попередньою домовленістю або за місцем проживання матері, без присутності інших осіб.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що рекомендований висновок органу опіки та піклування порушує батьківські права ОСОБА_1 , оскільки висновок та рішення органу опіки та піклування є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини, оскільки такий не порушує прав та обов`язків жодного з батьків, а тому може бути лише доказом, якому суд при розгляді справи надасть оцінку та погодиться чи не погодиться з ним.

При цьому висновок органу опіки та піклування щодо визначення способів участі батьків у вихованні малолітньої дитини не є предметом судового оскарження.

Безпідставними є твердження апелянта, що суд, не враховуючи інтереси доньки, визначив спілкування батька з дитиною у присутності матері, що при виконанні рішення ставить під загрозу виникнення чергового конфлікту на очах у дитини.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок, оскільки протягом одного року та вісім місяців дитина проживає разом із матір`ю, окремо від батька.

Враховуючи емоційну напруженість, яка є між сторонами, фактичні обставини справи, інтереси дитини, її вік, стан здоров`я, розвиток, проживання дитини разом із матір`ю і їх зв`язок між собою, суд правильно дійшов висновку, що побачення повинні відбуватися в присутності матері дитини ОСОБА_2 .

При цьому, проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає позивача, як батька. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу участі батька у вихованні дитини, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 23 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді