ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участі секретаря Момот Л.С.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1 ,

за участю державного виконавця Скрід Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 62561941,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_2 звернулася до суду з скаргою на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 62561941, посилаючись на те, що ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2020 року було затверджено мирову угоду у справі за позовом ОСОБА_3 до неї ОСОБА_2 про визначення способів та графіку участі батька у вихованні дитини. Згідно п. 2 мирової угоди, сторони погодили графік зустрічей батька ОСОБА_3 із сином ОСОБА_4 . Зустріч та спільне проводження часу та спілкування батька із сином перша та третя субота місяця з 09:00 год. суботи до 18:00 год. неділі за визначеним батьком місцем відпочинку, в тому числі за місцем реєстрації ОСОБА_5 . Снітинка АДРЕСА_1 , протягом шести місяців з дня набрання законної сили рішення суду про затвердження мирової угоди, відбувається у присутності матері ОСОБА_2 , а в подальшому без присутності матері, враховуючи інтереси дитини.

19.09.2020 року близько 11 год. 20 хв. до її будинку прибув ОСОБА_3 разом з державним виконавцем Скрід Ю.М. для виконання ухвали щоб провести виконавчі дії щодо зустрічі та спільного проводження часу батька із дитиною, однак син ОСОБА_6 категорично відмовився від спільного проводження часу з батьком. При цьому, державним виконавцем Скрід Ю.М. їй було вручено вимогу виконавця, складену ще заздалегідь 14.09.2020 року, про те, що на вимогу державного виконавця сторонам виконавчого провадження необхідно бути присутніми 19.09.2020 року в 11:20 год. за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій. Одночасно із зазначеною вимогою їй було вручено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн. за невиконання умов ухвали суду. 03.10.2020 року отримала поштове відправлення від державного виконавця в якому містилась постанова про накладення штрафу у розмірі 3400 грн. за невиконання ухвали суду. Вважає ці постанови про накладення штрафу незаконні та просить їх скасувати, оскільки нею були виконані всі дії передбачені ухвалою Фастівського міськрайонного суду, жодним чином не перешкоджала у спілкуванні батька з дитиною та на час виконання виконавчих дій знаходилась за місцем проживання.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримала та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні державний виконавець в задоволенні скарги просила відмовити. В запереченнях на скаргу наданих в судовому засіданні зазначила, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 62561941 з примусового виконання мирової угоди затвердженої ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 24.01.2020 року про встановлення ОСОБА_7 побачення з сином ОСОБА_6 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не вчиняє жодних дій для виконання вимог мирової угоди, державним виконавцем винесено постанову від 14.09.2020 року про накладення штрафу в розмірі 1700 грн. та за повторне невиконання рішення в розмірі 3400 грн.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

При розгляді скарги судом встановлено, що ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2020 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Пунктом другим, сторони погодили наступний графік зустрічей батька ОСОБА_3 із сином ОСОБА_4 , зокрема зустріч та спільне проводження часу та спілкування батька ОСОБА_3 із сином ОСОБА_4 1-ша та 3-тя субота місяця: з 9-00 години суботи до 18-00 години неділі за визначеним батьком ОСОБА_3 місцем відпочинку, в тому числі за місцем реєстрації ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 , протягом шести місяців з дня набрання законної сили рішенням суду про затвердження цієї мирової угоди відбувається у присутності матері ОСОБА_2 , а в подальшому без присутності матері ОСОБА_2 , враховуючи інтереси дитини.

Постановою головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) від 15.07.2020 року № 62561941 відкрито виконавче провадження з виконання мирової угоди затвердженої 24.01.2020 року Фастівським міськрайонним судом щодо побачення дитини з батьком.

Постановою головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) від 20.08.2020 року № 62561941 закінчено виконавче провадження з примусового виконання вказаної мирової угоди.

02.09.2020 року ОСОБА_3 подав до Фастівського відділу ДВС заяву про відновлення виконавчого провадження у зв`язку з тим, що боржник ОСОБА_2 знов почала перешкоджати йому бачитьсь із дитиною.

Постановою головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) від 02.09.2020 року № 62561941 відновлено виконавче провадження з виконання мирової угоди затвердженої 24.01.2020 року Фастівським міськрайонним судом щодо побачення дитини з батьком.

Постановою головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) від 14.09.2020 року за невиконання ухвали Фастівського міськрайонного суду від 24.01.2020 року накладено на боржника ОСОБА_2 штраф на користь держави у розмірі 1700 грн.

Постановою головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) від 21.09.2020 року за невиконання ухвали Фастівського міськрайонного суду від 24.01.2020 року накладено на боржника ОСОБА_2 штраф на користь держави у розмірі 3400 грн.

Звертаючись до суду з скаргою на дії державного виконавця скаржник посилається на те, що вимог ухвали суду не порушувала та не чинила перешкод у спілкуванні стягувачу з дитиною, а тому вважає, що штрафи накладено на неї безпідставно.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт перший частини першої статті 3 Закону України Про виконавче провадження).

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою, другою статті 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 вказаного Закону).

Зі змісту статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження вбачається, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Державний виконавець зобов`язаний перед застосуванням штрафних санкцій встановити, зокрема, наявність або відсутність поважності причин невиконання рішення і обов`язку виконати певні дії лише боржником.

Згідно із Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання (далі Закон № 2475-VIII), що набрав чинності 28 серпня 2018 року, Закон України Про виконавче провадження доповнено статтею 64-1. Зазначена стаття визначає порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною. Зокрема, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про наявність підстав для застосування примусових заходів до боржника, на якого рішенням суду покладено обовязок забезпечити побачення стягувача з дітьми, державний виконавець повинен здійснити перевірку виконання боржником цього рішення в порядку, що визначений таким рішенням.

Аналогічні вимоги щодо виконання рішень немайнового характеру визначені у розділі IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі Інструкція №512/5).

Виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону. У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом (пункти 1, 2 розділу IX Інструкції №512/5).

З 28 серпня 2018 року відповідно до пунктів 8, 9 розділу IX Інструкції №512/5 державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону. При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

Згідно з пунктом 3 розділу ХІV Інструкції №512/5 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання. У постанові про накладення на боржника штрафу виконавець зазначає норму Закону, якою передбачена відповідальність боржника, зміст вчинених боржником дій, суму штрафу. Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається боржнику. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Надаючи оцінку даним правовідносинам суд зазначає, що підставою для винесення постанов про накладення штрафів від 14.09.2020 року та від 21.09.2020 року, передували акти державного виконавця від 05.09.2020 року та від 19.09.2020 року, якими встановлено, що при виході за місцем проживання боржника та дитини, в час встановлений для побачення стягувача з дитиною, встановлено, що боржник не виконує вимоги мирової угоди, згодна на побачення батька з дитиною лише за її участі, а сама дитина відмовляється виходити до батька.

Разом з тим, ухвалою суду про затвердження мирової угоди встановлено, що зустріч та спільне проводження часу та спілкування батька ОСОБА_3 із сином ОСОБА_8 , після шести місяців з дня набрання законної сили рішення суду, відбувається без присутності матері ОСОБА_2 , враховуючи інтереси дитини.

Представник скаржника в судовому засіданні наведених обставин не спростувала, а відтак обставини невиконання ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2020 року знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що державний виконавець вжив усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій для з`ясування обставин щодо виконання судового рішення, а відтак у виконавця були правові підстави для винесення постанов про накладення на ОСОБА_2 штрафів у розмірі 1700,00 грн. та 3400,00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, постанови про накладення на боржника ОСОБА_2 штрафів від 14.09.2020 року та від 21.09.2020 року прийняті обґрунтовано, з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому є законними, а відтак у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 62561941 слід відмовити.

Керуючись ст.447,450,451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент.номер НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 на дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 62561941 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту хвали.

Повний текст ухвали складено 26.10.2020 року.

Головуючий суддя Г.В. Соловей