П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2020 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 539/1053/19

Номер провадження № 22-ц/824/436/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Ул`яновської О. В., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Ценрт первинної медико-санітарної допомоги» Засульської сільської ради, про захист прав споживачів шляхом стягнення страхової виплати,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Ценрт первинної медико-санітарної допомоги» Засульської сільської ради, про зхист прав споживачів шяхом стягнення страхової виплати.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 17 липня 2004 року між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «ТАС» та ОСОБА_4 укладено поліс страхування життя АВ № 0005611, відповідно до умов якого, у разі смерті страхувальника, вигодонабувачами є: дружина померлого ОСОБА_1 - у частці 50% та сини померлого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - в частках по 25% кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, причиною смерті стала хронічна серцево-судинна недостатність, ХІХС, Атеросклеротична хвороба серця.

В тридцяти денний термін ОСОБА_1 звернулась на гарячу лінію відповідача та повідомила про смерть чоловіка. 09 серпня 2017 року, з метою отримання страхової суми, остання надіслала на адресу відповідача пакет документів.

Листом від 01 серпня 2017 року № 184815/АВ0005611 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що страхові суми за договором страхування життя станом на 01 січня 2017 рік становлять: 1 277,96 доларів США - за накопичувальною частиною та 1 277,96 доларів США - за ризиковою частиною.

Листами від 15 листопада 2017 року, позивачам було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі листа Центру первинної медико-санітарної допомоги села Засулля згідно якого застрахована особа зверталася за медичною допомогою 26 лютого 2001 року, 20 лютого 2002 року та 04 травня 2004 року з приводу захворювань, що мали істотне значення для оцінки страхового ризику при укладенні договору страхування життя.

Причини відмови у виплаті страхового відшкодування на думку позивачів є незаконними, в зв`язку з невірними записами про стан здоров`я ОСОБА_4 в амбулаторній картці, зазначені у листі від Центру первинної медико-санітарної допомоги села Засулля.

Так, при укладенні полісу страхування життя відповідачу було надано вичерпну інформацію про стан здоров`я ОСОБА_4 , зокрема, що останній не є інвалідом, не перебуває на обліку, не знаходиться на лікуванні в наркологічному або психоневрологічному закладах охорони здоров`я, немає скарг, розладів, захворювань інших порушень здоров`я.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 березня 2019 року, справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Ценрт первинної медико-санітарної допомоги» Засульської сільської ради, про захист прав споживачів шляхом стягнення страхової виплати, передано на розгляд до Святошинського районного суду міста Києва.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року (а.с.115 - 117) позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Ценрт первинної медико-санітарної допомоги» Засульської сільської ради, про захист прав споживачів шляхом стягнення страхової виплати, задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 50% від страхової виплати, що становить 17 246 грн. 48 коп.; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 25% від страхової виплати, що становить 8 623 грн. 24 коп.; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 25% від страхової виплати, що становить 8 623 грн. 24 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь держави судовий збір у розмірі 1 921 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 17 грудня 2019 року ПрАТ «СК «ТАС» направило апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність оскаржуваного рішення нормам процесуального та матеріального права, просило скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Ценрт первинної медико-санітарної допомоги» Засульської сільської ради, про захист прав споживачів шляхом стягнення страхової виплати, відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що 17 липня 2004 року ОСОБА_4 заповнив та надав ЗАТ «СК «ТАС» заяву на укладення договору добровільного страхування життя за програмою «ТАС-ЛАЙФ» за № 04113.

У заяві на укладення вищевказаного договору передбачено ряд запитань, що стосуються стану здоров`я застрахованої особи. Зі змісту наданих страхувальником відповідей вбачається відсутність у останнього захворювань та/чи скарг на стан здоров`я. Своїм підписом страхувальник гарантував, що вся надана ним інформація є вичерпною, вірною та наданою при повній свідомості. Крім того, останній підтвердив обізнаність у тому, що розділами 6 та 7 Правил страхування передбачені винятки зі страхових випадків та підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати.

Скаржник зазначає, що з позовної заяви вбачається визнання позивачами факту звернення ОСОБА_4 до Комунального Лубенського міського центру первинної медико-санітарної допомоги села Засулля до моменту укладення договору страхування, таким чином, позивачами не заперечувалось наявність у останнього захворювань до моменту укладення договору страхування життя.

Так, при укладенні договору страхування, страховик має право вимагати результати медичного огляду застрахованої особи, проте, оскільки ОСОБА_4 зазначив про відсутність у нього будь-яких хвороб, відповідач не став вимагати в останнього результати медичного огляду.

Таким чином, оцінка ризику була проведена на підставі задекларованих страхувальником даних. Крім того, скаржник зазначає, що надання правдивих відомостей про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, є прямим обов`язком страхувальника.

14 серпня 2017 року відповідачем було отримано від позивачів заяви про здійснення страхових виплат та пакет документів, що визначені в договорі страхування. За результатами розгляду заяв страховиком було виявлено, що застрахована особа померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті хронічної серцево-судинної недостатності, ХІХС, атеросклеротична хвороба серця. Для з`ясування обставин заявленого випадку, відповідачем були здійснені запити до компетентних органів охорони здоров`я.

З відповіді Комунального Лубенського міського центру первинної медико-санітарної допомоги села Засулля від 25 жовтня 2017 року № 308 відповідачу стало відомо, що ОСОБА_4 звертався за медичною допомогою 26 лютого 2001 року, 20 лютого 2002 року та 04 травня 2004 року. Крім того, останньому було встановлено діагноз: ІХС, стенокардія напруги ФК І. Разом з тим, кардіосклероз атеросклеротичний вперше був виявлений 20 лютого 2002 року.

Так, у зв`язку із встановленням факту подання неправдивих відомостей, відповідачем було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхової виплати.

Скаржник зазначає, що наявність чи відсутність захворювань у страхувальника, їх тривалість та характер є підставою для оцінки страхових ризиків та прийняття рішення страховиком щодо надання страхового покриття страхувальнику, зміни умов страхування, часткової або повної відмови у страховому покритті. За наявності у відповідача інформації щодо наявності у ОСОБА_4 вищевказаних хвороб, відповідачем не було б укладено договір страхування життя на таких умовах.

Разом з тим, подання свідомо неправдивих відомостей може в подальшому спричинити відмову у страховій виплаті.

Таким чином, на думку відповідача, відмова у страховій виплаті є такою, що здійснена у відповідності до умов договору страхування життя та вимог чинного законодавства України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 січня 2020 року (а.с. 141) відкрито провадження у даній справі, надано учасникам строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 січня 2020 року (а.с. 145) закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

23 січня 2020 року на адресу суду надійшов відзив від позивача ОСОБА_1 з підтвердженням його надсилання відповідачу та третій особі, в якому він посилається на безпідставність апеляційної скарги та зазначає, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року є законним та обґрунтованим.

Так, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що відповідач маючи сумніви з приводу стану здоров`я страхувальника під час укладення договору страхування, мав право вимагати від останнього надати відповідні медичні документи або пройти медичне обстеження, на підставі чого здійснити оцінку ризиків щодо укладення договору страхування життя.

Разом з тим, на момент укладення договору та по день смерті ОСОБА_4 жодних сумнівів з приводу здоров`я останнього відповідач не мав, а відповідні медичні документи не вимагав. В зв`язку з чим у суду першої інстанції були наявні підстави для задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у липні 2004 року ОСОБА_4 з метою укладення договору страхування, звернувся до ЗАТ «СК «ТАС» з заявою на страхування життя № 04113 в якій зазначив про відсутність у нього захворювань, розладів, травм чи інших порушень здоров`я (а.с 70).

17 липня 2004 року між ЗАТ «СК «ТАС» та ОСОБА_4 укладено договір страхування життя (поліс АВ № 0005611), об`єктом страхування якого є майнові інтереси, пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та додатковою пенсією застрахованої особи, терміном дії до 16 липня 2024 року. Вигодонабувачами у випадку смерті страхувальника є ОСОБА_1 частка якої становить 50 %, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 частка яких становить по 25 % кожному (а.с.16).

Додатком № 1 до полісу страхування від 27 серпня 2004 року визначено, що страховий платіж складає еквівалент 300 доларів США по курсу НБУ на день платежу; страхова сума по програмі «ТАС-ЛАЙФ» складає еквівалент 4 800,61 доларів США по курсу НБУ на день виплати (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 19). У довідці про причину смерті зазначено ХІХС , атеросклеротична хвороба серця (а.с. 18).

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - синами померлого ( а.с. 9, 12, 15).

Листом ПрАТ «СК «ТАС» від 01 серпня 2017 року повідомлено, що станом на 01 січня 2017 рік страхові суми за договором становлять: 1 277,96 доларів США - за накопичувальною частиною (страховим випадком «дожиття») та 1 277,96 доларів США - за ризиковою частиною (страховим випадком «смерть») (а.с. 21).

Листами від 15 листопада 2017 року позивачів було повідомлено про відмову у здійсненні страхової виплати на підставі листа Центру первинної медико-санітарної допомоги села Засулля, згідно якого застрахована особа зверталася за медичною допомогою 26 лютого 2001 року, 20 лютого 2002 року та 04 травня 2004 року з приводу захворювань, що мали істотне значення для оцінки страхового ризику при укладенні договору страхування життя (а.с. 22 - 24) .

Відповідно до пункту 6.2.3. Правил страхування життя за програмою «ТАС-ЛАЙФ» підставою для відмови страховика у страховій виплаті є подання страхувальником (застрахованою особою, вигодонабувачем) свідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або настання страхового випадку (а.с. 66 - 69).

Як вбачається з листа Комунального некомерційного підприємства «Центру первинної медико-санітарної допомоги» Засульської сільської ради від 25 жовтня 2017 року № 308, ОСОБА_4 в період з 2001 по 2004 роки звертався за медичною допомогою, зокрема, 26 лютого 2001 року, 20 лютого 2002 року та 04 травня 2004 року. Останньому було встановлено діагноз: ІХС, Стенокардія напруги ФК І. Кардеосклероз атеросклеротичний вперше виявлено 20 лютого 2002 року (а.с. 76).

Вищевказаний діагноз також міститься у медичній виписці, виданій комунальним підприємством (а.с. 95).

В період з 2001 року по 2004 рік ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні не перебував (а.с 93, 96).

З виписки медичної карти амбулаторного хворого (стаціонарного) хворого вбачається, що ОСОБА_4 в період з 21 лютого 2014 року по 26 лютого 2014 рік перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом - гіпертонічна хвороба ІІІ ст. ІІ гіпертонічний криз. З 11 березня 2014 року по 20 березня 2014 рік проходив стаціонарне лікування в кардіологічному відділенні з діагнозом - гіпертонічна хвороба ІІІ ст. гіпертонічний криз ІІ порядку. З 06 грудня 2016 року по 21 грудня 2016 рік перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом - облітеруючий атеросклероз н/к 3-4 ст. Оклюзія стегново-підколінно-гомілкового сегменту зліва. Ішемічна гангрена лівої ступні. ІХС: дифузний кардіосклероз. Помірний аортальний стеноз, синусова техікардія СН ІІ А ст. зі збереженою систолічною функцією ЛШ. Гіпертензивне серце. СН ІІ А ст.., ІІІ фк. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ст. з двобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю, легким вести булоатаксичним синдромом (а.с. 97 - 99).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення договору і по день смерті страхувальника, відповідач хоча й не мав сумнівів з приводу здоров`я застрахованої особи проте мав право вимагати від ОСОБА_4 надати відповідні медичні документи або пройти медичне обстеження, на підставі яких здійснити оцінку ризиків щодо укладення договору страхування життя. Разом з тим, відповідач таким правом не скористався.

Крім того, суду не надано доказів того, що зазначений в листі від 25 жовтня 2017 року діагноз ОСОБА_4 в період з 2001 року по лютий 2002 року є таким, що має істотне значення для оцінки страхового ризику при укладенні договору страхування життя та є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (надати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 1. ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям та здоров`ям.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про страхування», страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та/або досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та /або хвороби застрахованої особи. У разі, якщо при настанні страхового випадку передбачено регулярні послідовні довічні страхові виплати (страхування довічної пенсії), обов`язковим є передбачення у договорі страхування ризику смерті застрахованої особи протягом періоду між початком дії договору страхування та першою страховою виплатою з числа довічних страхових виплат. В інших випадках передбачення ризику смерті застрахованої особи є обов`язковим протягом всього строку дії договору страхування життя.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про страхування» для укладення договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. При укладенні договору страхування страховик має право запросити у страхувальника баланс або довідку про фінансовий стан, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), та інші документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про страхування», страхувальники мають право при укладенні договорів особистого страхування призначити за згодою застрахованої особи фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів) для отримання страхових виплат, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

.

Відповідно до п. 5.2. Правил страхування життя за програмою «ТАС-ЛАЙФ», страховий випадок - це подія передбачена договором, яка відбулася та з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату вигодонабувачу. Одним із основних страхових випадків, відповідно до п. 5.3.4. даних правил є смерть застрахованої особи, яка настала під час дії договору.

Відповідно до п. 14.3.5. Правил страхування життя за програмою «ТАС-ЛАЙФ» у разі необхідності страховик має право робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Колегія суддів погоджується в повній мірі з висновком суду першої інстанції в тому, що за наявності у відповідача сумнівів з приводу стану здоров`я страхувальника на час укладення договору страхування життя, він мав право вимагати від страхувальника надати відповідну медичну документацію або пройти медичне обстеження, на підставі яких здійснити оцінку ризику щодо укладення договору страхування.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що у разі повідомлення страховика про наявність у страхувальника захворювань, страховик скористався б своїм правом щодо отримання від застрахованої особи додаткових медичних документів, крім того, надання правдивих відомостей про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику є прямим обов`язком ОСОБА_4 , не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, ОСОБА_4 було заповнено заяву на страхування життя № 04113, в якій, зокрема, міститься перелік питань, що є основою для укладення договору страхування. Крім того, останній не заперечував проти подання страховиком запитів з метою перевірки та (або) уточнення наданої у заяві інформації та визначення ступеня ризику та (або) вимагати медичного обстеження застрахованої особи.

Таким чином у діях страхувальника не було прямого умислу щодо свідомого подання недостовірних відомостей про ризики для життя та здоров`я.

Крім того, на момент заповнення заяви страхувальнику виповнилось 53 роки, тобто він перебував у віці, що входить у зону ризику настання страхового випадку. Зазначена підстава вказує на те, що у страховика були підстави скористатися своїм правом щодо вимоги результатів медичного обстеження та перевірки повідомленої страхувальником інформації. Однак, прийнявши рішення про прийняття заяви ОСОБА_4 та укладення з ним 17 липня 2004 року договору страхування життя з терміном дії до 16 липня 2024 року, відповідач не запрошував результати медичного обстеження, незважаючи на вік страхувальника, тобто скористався наданими йому правами на власний розсуд.

Крім того суду не надані докази наявності причинного зв`язку між захворюваннями, які мали місце до моменту укладення договору і причиною смерті страхувальника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В. Шахова