ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1631/20
Провадження №2/477/754/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.,

за участі секретаря судового засідання Спіркіної М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмила Анатоліївна,

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 31 липня 2020 року №479, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмили Анатоліївни, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості в сумі 11420,00 грн, стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначив, що 14 серпня 2020 року він отримав постанову приватного виконавця від 10 серпня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №62771288 з примусового виконання виконавчого напису від 31 липня 2020 року №479, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмили Анатоліївни про стягнення з нього на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»» заборгованості в сумі 11420,00 грн. Уважає указаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він до вчинення нотаріусом виконавчого напису не одержував документів про наявність боргу перед відповідачем та необхідність погашення такого боргу. Крім цього, він не отримував документи щодо відступлення права вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс інновація» до відповідача. Зазначив, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова КМУ від 29 червня 1999 року №1172 в редакції від 29 листопада 2001 року, з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року №826/20084/14. Указував, що починаючи з 2015 року перебував у відрядженні у зоні проведення ООС у Донецькій та Луганських областях та на нього поширюються пільги, що передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Приватним нотаріусом належним чином не перевірено безспірність заявлених до стягнення відповідачем вимог, що свідчить про існування спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді від 14 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

14 вересня 2020 року вжито заходи для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні від 17 серпня 2020 року №62771288, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярошенко Костянтина Юрійовича, яке відкрите за оскаржуваним виконавчим написом від 31 липня 2020 року за №479, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмилою Анатоліївною.

12 жовтня 2020 року від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яке умотивоване тим, що позивачем не надано доказів розміру наданих адвокатом послуг, вартість яких завищена та є неспівмірною з виконуваною роботою.

12 жовтня 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказав, що позивач має безспірну заборгованість станом на 20 липня 2020 року в сумі 11420,00 грн, яка у встановленому законом порядку не спростована позивачем.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від представника позивача адвоката Заливчого Я.В. надійшла заява, в якій представник позивача позовну заяву підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача.

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» у судове засідання свого представника не направило, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у відзиві просили розгляд справи проводити за відсутності представника.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмила Анатоліївна в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Складання повного рішення судом відкладено до 25 грудня 2020 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази по справі суд установив наступне.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»), зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій).

Виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно приписів статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 1, 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо:

подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (підпункт 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій).

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3 Порядку вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Як убачається з Правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі за №6-887цс17, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Проте, не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

20 січня 2020 року між позивачем ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація» укладено кредитний договір №8-1, згідно якого позивачу надано грошові кошти в сумі 2000,00 грн (а.с.8-9).

Відповідно до договору відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року №20/07/2020-Р/М та додатку до нього, правонаступником усіх прав та обов`язків за кредитним договором від 20 січня 2020 року, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація» та ОСОБА_1 , є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (а.с.10-11, 12).

31 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмилою Анатоліївною вчинено виконавчий напис, який зареєстрований за №479 про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором від 20 січня 2020 року №8-1, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року №20/07/2020-Р/М, є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», заборгованості в сумі 11420,00 грн, яка утворилась за період з 20 січня 2020 року по 20 липня 2020 року та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 2000,00 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 9420,00 грн (а.с.7).

10 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Ярошенком Костянтином Юрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису від 31 липня 2020 року за №479, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмилою Анатоліївною.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом з урахуванням пункту 2 Переліку документів за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно пункту 2 указаного Переліку, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати оригінал кредитного договору; засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, яка набрала законної сили 01 листопада 2017 року у справі 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині внесення змін до пункту 2.

Листом від 19 жовтня 2020 року №52/01-161 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмила Анатоліївна повідомила сторін про вчинення нею оскаржуваного виконавчого напису помилково, оскільки вказана нотаріальна дія не відповідає законодавству (а.с.80).

Зі змісту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріусом зазначено адресу фактичного проживання боржника АДРЕСА_1 .

Разом з цим, із відкритих джерел інформації, які є загальнодоступними та загальновідомими, за вказаною адресою розташований гуртожиток №15 Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського».

Як установлено в судовому засіданні, позивач має статус учасника бойових дій (а.с.17) та зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_2 (а.с.16).

Згідно пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку про помилковість вчинення оскаржуваного виконавчого напису та про відсутність безспірності зобов`язання боржника, що є наслідком задоволення позову у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає наступне.

Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем наданий ордер серії ВЕ №1021477 від 08 вересня 2020 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії МК №001527, договір про надання професійної правової (правничої) допомоги від 12 серпня 2020 року (а.с.18, 20, 21).

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 01 вересня 2020 року №АП-0024 загальна вартість наданих послуг складає 2627,00 грн, з яких: 525,50 грн за 0,5 годин роботи (збирання доказів, вивчення документів, формування правової позиції), 525,50 грн за 0,5 годин роботи (підготовка заяви про забезпечення позову), 1576,50 грн за 1,5 годин роботи (підготовка позову та подання його до суду) (а.с.19).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, позиція відповідача про відсутність доказів розміру наданих адвокатом послуг, завищену вартість таких послуг та її неспівмірність з виконуваною роботою є неприйнятною.

Ураховуючи положення статті 141 ЦПК України та приписи Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1261,20 грн.

Відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 31 липня 2020 року №479, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмилою Анатоліївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості в сумі 11420,00 грн за кредитним договором від 20 січня 2020 року №8-1 за період з 20 січня 2020 року по 20 липня 2020 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» понесені по справі судові витрати:

на користь держави судовий збір в розмірі 1261,20 грн;

на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2627,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 43492595;

третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тимошенко Людмила Анатоліївна, АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено 24 грудня 2020 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО