Справа № 309/2002/20
Провадження № 2/309/1256/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Савицький С.А.

з участю секретаря судового засідання Гуржій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до Вишківської селищної ради Хустського району про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності на майно колгоспного двору - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та прилеглу до нього земельну ділянку площею 0,1087 га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 16.11.2012 року.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 10.04.2006 року, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно. До складу спадщини у відповідності до ст. 1218 Цивільного кодексу України ввійшли всі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті.

Спадкове майно складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та прилеглої до нього земельної ділянки площею 0,1087 га, призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Житловий будинок було зареєстровано як власність колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2 згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 30.03.1984 року, виданого виконкомом Вишківської селищної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вишківської селищної ради народних депутатів №16 від 22.03.1984 року. Будинок зареєстрований в Хустському БТІ 30.03.1984 року за колгоспним двором, головою якого являється ОСОБА_2 , про що зроблений запис в реєстрову книгу №3 за реєстровим №644.

Після перевірки документів нотаріусом, позивачці було роз`яснено, що отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок неможливо, оскільки житловий будинок зареєстровано як власність колгоспного двору, головою якого є спадкодавець, при цьому у свідоцтві не перераховані усі члени колгоспного двору та не визначені їх частки. Свідоцтво на право власності на жилий будинок колгоспного двору мало бути переоформлене на фізичних осіб - членів колгоспного двору, так як колгоспні двори припинили своє існування у зв`язку із прийняттям Закону Української РСР «Про власність» від 7 лютого 1991 року.

Таким чином, на сьогоднішній день, позивачка як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 не може прийняти спадщину на будинок, оскільки будучи головою колгоспного двору, ОСОБА_2 після припинення існування колгоспних дворів не оформила у встановленому порядку свідоцтво про право власності на будинок.

Оскільки спадкодавець був членом колгоспу, виконавчим комітетом Вишківської селищної Ради народних депутатів було видано свідоцтво на право власності колгоспного двору на житловий будинок, яким посвідчено, що в цілому житловий будинок, який розташований АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_2 .

Позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги позовної заяви підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Вишківської селищної ради в судове засідання не з`явився. Селищний голова Гайович Я.І. подав заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та виходячи з доданих до позовної заяви письмових доказів, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 30.03.1984 року, виданого виконкомом Вишківської селищної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вишківської селищної ради народних депутатів №16 від 22.03.1984 року, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого являлася ОСОБА_2 .

Правовий режим колгоспного двору визначався положеннями ЦК УРСР. Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Згідно ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років поспіль до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включаються час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, а також хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних

Колгоспний двір припинив своє існування 15.04.1991 р. з прийняттям ЗУ «Про власність». Оскільки право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 було зареєстровано у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору, головою якого на момент припинення існування колгоспних дворів була ОСОБА_2 , відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР вона мала набути право власності на будинок.

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємицею за заповітом є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до вимог ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, доведений та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 142, 206, 247, 258-268 ЦПК України, ст.ст.328, 392, ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та прилеглу до нього земельну ділянку, площею 0,1087 га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.