Справа № 192/2172/18
Провадження № 2/192/770/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

"22" грудня 2020 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Корота Л.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Олександропільська сільська рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20 червня 1990 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

У вказаному житловому будинку з 26 грудня 2003 року зареєстрований відповідач. З листопада 2004 року і до теперішнього відповідач без поважних причин не проживає та за вказаний період він не робив жодних спроб проживати у зазначеному будинку.

На теперішній час реєстрація відповідача у будинку позивача значно порушує права позивача на користування і розпорядження вказаним нерухомим майном, і тому він змушений звернутися до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача.

Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с. 61, 62) в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, який бере участь у справі, суд у відповідності зі ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та за згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи Олександропільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 63), в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 20 червня 1990 року, належить на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №291/03-35 від 06 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Відповідно до довідки Олександропільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №1209/03-45 від 12 листопада 2018 року в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18).

Як вбачається з акту обстеження помешкання від 08 листопада 2018 року проведеного депутатом Олександропільською сільською радою Власенко В.С. та представниками громадськості ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_2 з листопада 2004 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . На момент обстеження його особистих речей, які свідчили б про проживання в даному будинку виявлено не було (а.с. 19).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що є сусідом позивача, йому відомо, що відповідач ОСОБА_2 проживав в будинку позивача однією сім`єю з донькою позивача на протязі одного року, але з 2003-2004 років не проживає в будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_3 допитана в судовому засіданні показала, що є тіткою доньки позивача та їй відомо, що відповідач ОСОБА_2 проживав однією сім`єю з донькою позивача в будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1 протягом одного року, але з 2003-2004 років не проживає в будинку позивача.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 383 ЦК України - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 386 ЦК України - держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Під час судового засідання судом достовірно встановлено, що відповідач, який з листопада 2004 року не проживає в будинку позивача, не є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не є членом сім`ї позивача, відсутній за зареєстрованим місцем мешкання тривалий термін. Тому суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком позивача, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і відповідача слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 1).

На підставі викладеного, ст.ст. 386, 391 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , який мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків та серія паспорта суду невідомі, третя особа: Олександропільська сільська рада, яка розташована за адресою: с. Олександропіль, Солонянського району, Дніпропетровської області, вул. Гагаріна, буд. 74, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04337854 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.