Справа № 562/282/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 року м. Здолбунів

Здолбунівський районний суд Рівненської області у складі судді Чорного І.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеною заявою та просить видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення із дати подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Заява ОСОБА_1 не відповідає вищенаведеним вимогам закону, оскільки зазначаючи, що діти знаходяться на її утриманні, остання не надала жодних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Наказне провадження є особливою формою судочинства, яке має на меті оперативний розгляд заяв та не передбачає проведення попереднього судового засідання для з`ясування вимог заявника, а відтак ці вимоги мають бути чіткими та відповідати положенням ст.ст. 161, 163 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Також порядок засвідчення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55).

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "згідно з оригіналом"; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Всупереч вказаним вище вимогам законодавства, копії письмових доказів, долучених до заяви, заявником не засвідчені у встановленому порядку, зокрема не зазначено прізвища та ініціалів особи, яка засвідчує копію та дати засвідчення копії.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу та заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись п.п. 1, 3 ч.1 ст.165, ст. 166 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, зазначених в ухвалі, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку наказного провадження після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А Чорний