КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/1036/2020 Доповідач Заришняк Г.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 рокуКиївський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , діючих в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання незаконними та протиправними дій, заборону вчиняти певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про визнання незаконними та протиправними дій, заборону вчиняти певні дії.

В обґрунтування позову вказував, що ПАТ «Альфа-Банк» надіслав позивачу офіційне повідомлення від 16.11.2018 р. про звернення в позасудовому порядку стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . З вказаного повідомлення слідує, що ПАТ «Альфа-Банк» має намір на підставі договору іпотеки через 30 днів після одержання позивачем цього повідомлення (21.12.2018 р.) в односторонньому позасудовому порядку здійснити перереєстрацію за Банком в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки.

Позивач вказує, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на даний час взагалі неприпустимо, дії банку щодо звернення в односторонньому позасудовому порядку стягнення на предмет іпотеки є явно протиправними (незаконними). Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору в будь-який час виключно до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки, у судовій справі про звернення стягнення на предмет іпотеки №760/14612/13-ц рішення давно ухвалено, звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку є незаконним і неможливим (неприпустимим), і може здійснюватися виключно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

З огляду на наведене, позивач просить визнати незаконними та протиправними дії відповідача щодо звернення в позасудовому порядку стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , а також заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо звернення в позасудовому порядку стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , та вносити будь-які записи (зміни) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні суду представники позивача підтрималт апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 16.11.2018 року ПАТ «Альфа Банк» направило позивачу повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, в якому зазначено, що внаслідок укладення договорів купівлі-продажу прав вимоги, ПАТ «Альфа Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №2706/1207/71-612 від 27.12.2007 року, позичальником якого є ОСОБА_1 . Вказаною вимогою було повідомлено про те, що ПАТ «Альфа Банк» є іпотекодержателем нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , що є предметом договору іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язання по зазначеному кредитному договору. Цим листом відповідач вимагає від позивача сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 10.08.2018 року складає 420 020,21 доларів США, що курсу НБУ на 10.08.2018 становить 11 387 332,98 грн. В порядку ст.ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку» позивача повідомлено, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцяти денного строку АТ «Альфа-Банк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив визнати незаконними та протиправними дії відповідача щодо звернення в позасудовому порядку стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , а також заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо звернення в позасудовому порядку стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру, та вносити будь-які записи (зміни) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 , посилаючись при цьому на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на даний час є неприпустимим, дії банку щодо звернення в односторонньому позасудовому порядку стягнення на предмет іпотеки є протиправними (незаконними), суперечать ст. 36 Закону України «Про іпотеку». Вже існує судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1 (справа № 760/15612/13-ц), а тому звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку є незаконним і неможливим (неприпустимим), і може здійснюватися виключно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

З наданих стороною позивача в суді апеляційної інстанції доказів слідує, що в червні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з заявою про видачу виконавчого листа про звернення стягнення на предмет іпотеки для подальшого пред`явлення до виконання до органів державної виконавчої служби.

Постановою державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва Цапенко С.М. від 31 липня 2014 року було відкрито виконавче провадження.

Як видно з листа Солом`янського РВДВС у місті Києві, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1399/14 від 15 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» коштів шляхом звернення стягнення на майно, що належить ОСОБА_1 18 березня 2015 року державним виконавцем Шевчук А.Ю. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №46881603. 24 квітня 2015 року на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження ( в редакції Закону, яка діяла на час здійснення виконавчого провадження) державним виконавцем Шевчуком А.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому зазначено, що надати більш детальну інформацію стосовно вищевказаного виконавчого провадження не має можливості, оскільки строк зберігання матеріалів архівних виконавчих проваджень складає три роки.

Крім того, ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року зупинено виконання на підставі виконавчих листів про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1 , виданих на підставі рішення суду від 25 грудня 2015 року в цивільній справі №760/23391/14-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11, ОСОБА_12 , треті особи: Служба у справах дітей Солом`янської РДА в м. Києві про примусове виселення з житлового приміщення.

Ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 06 квітня 2018 року зупинено виконання на підставі виконавчого листа від 07 грудня 2017 року про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 , виданого на підставі рішення суду від 25 грудня 2015 року в зазначеній цивільній справі №760/23391/14-ц.

Постановами Солом`янського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 20 грудня 2018 року (ВП №55853903 та ВП №55851717) було зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №760/23391/14-ц, виданого 07 грудня 2017 року Солом`янським районним судом м. Києва про виселення без надання іншого житла ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 (ВП №55853903); зупинено вчинення виконавчих дій виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №760/23391/14-ц, виданого 21 грудня 2017 року Солом`янським районним судом м. Києва про виселення без надання іншого житла ОСОБА_8 зі спірної квартири (ВП №55851717) .

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У ч. ч. 1, 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

На підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 квітня 2014 року рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 січня 2014 року - скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором №2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року на загальну суму 1 403 215 грн. 35 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 60, 50 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубчиною О.В. 08 серпня 2011 року, за реєстровим №2850, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441 грн. Отже, право банку як іпотекодержателя було захищено у спосіб, визначений рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 квітня 2014 року.

Враховуючи те, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 квітня 2014 року набрало законної сили, відсутні підстави для задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Крім того, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

7 червня 2014 року набув чинності Закон № 1304-VII, згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 60, 50 кв.м., виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника і його родини. ПАТ «Альфа Банк» пред`являло до виконання судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, проте 24 квітня 2015 року на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження ( в редакції Закону, яка діяла на час здійснення виконавчого провадження) державним виконавцем Шевчуком А.Ю. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Як пояснили в суді апеляційної інстанції представники позивача, виконавчий лист було повернуто на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необхідним задовольнити позов частково, заборонивши ПАТ «Альфа-Банк» звернення в позасудовому порядку стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , та вносити будь-які зміни у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вказаної квартири на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення даних вимог ОСОБА_1 .

Що стосується позовних вимог про визнання дій ПАТ «Альфа-Банк» незаконними та протиправними, колегія суддів не знаходить підстав для їз задоволення.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, стаття 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.1,3 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За наслідками розгляду даної справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині заборони ПАТ «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо звернення в позасудовому порядку стягнення на предмет іпотеки на спірну квартиру та вносити будь-які зміни у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що є достатнім способом захисту прав позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , діючих в інтересах ОСОБА_1, - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2019 року скасувати та постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заборонити Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» вчиняти будь-які дії щодо звернення в позасудовому порядку стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , та вносити будь-які зміни у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 на період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.

Повний текст постанови виготовлений 05 лютого 2020 року.

Головуючий :

Судді: