справа №176/2044/20
провадження №2-о/176/73/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі :

Головуючої судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря с/з Овчаренко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 із заінтересованою особою Органом місцевого самоврядування в особі Жовтоводської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2020 року, ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеною вище заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 17 серпня 1989 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 був її вітчимом та вона разом із ним проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 17 серпня 1989 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . З ОСОБА_2 вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет, постійно було порозуміння та довіра, до того ж вітчим був особою з інвалідністю, потребував сторонньої допомоги, яку вона надавала, купувала ліки, готувала їжу, оплачувала за комунальні послуги, прала та прибирала в будинку, після його смерті здійснила поховання, оскільки рідних і близьких в нього не було. Після смерті вітчима відкрилась спадщина, яка складається з будинку АДРЕСА_1 . Дітей чи інших родичів ОСОБА_2 не мав, тому після його смерті вона, знаючи про відсутність спадкоємців першої-третьої черги, та являючись єдиним спадкоємцем четвертої черги, фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, продовжуючи проживати у будинку, підтримуючи його в належному стані. Однак, державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстав ненадання нею документів, які б підтверджували факт родинних стосунків між нею та померлим ОСОБА_2 . Отже, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно їй для подальшого проведення нотаріальних дій та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що змусило її звернутись до суду.

Ухвалою судді від 07 грудня 2020 року відкрито провадження по справі.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась. У своїй заяві просила розглядати справу у її відсутність.

Від представника третьої особи також надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти,від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть №173 зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської облсті. /а.с.9/

ОСОБА_2 з 27 листопада 1987 року перебував у шлюбі із матір`ю заявниці ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 . /а.с. 10-11/

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_2 на вищезазначений будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 15.09.1975 року, виданим державним нотаріусом Стовбун Т.М. та реєстраційним посвідченням Жовтоводського міського бюро технічної інвентаризації ві. 19.09.1975 року. /а.с.12-13/

Постановою державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори від 20.11.2020 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки останньою не були надані документи, які б підтверджували факт родинних стосунків між нею та померлим ОСОБА_2 . /а.с. 18/

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із актом про проживання від 27 листопада 2020 року, який підписали сусіди ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та місце їх реєстрації засвідчено спеціалістом ВВРТГ ОСОБА_7 , сусіди засвідчують те, що за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 14 серпня 1986 року ОСОБА_2 фактично проживав однією сім`єю з ОСОБА_1 . /а.с.17/

Спільне проживання заявниці із ОСОБА_2 однією сім`єю з 17 серпня 1989 року по день смерті її вітчима - 7 березня 2006 року та ведення спільного господарства з ним підтверджується також домовою книгою за адресою АДРЕСА_1 та записом реєстраціїї мешкання в її паспорті. /а.с. 7, 15-16/

Відповідно до п. 4.10 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом четвертої черги.

Відповідно до ч.1 ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Оскільки ОСОБА_2 за своє життя не лишив заповіту, тому ОСОБА_1 є його єдиним спадкоємцем за законом четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини на підставі ст. 1264 ЦК України.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 із заінтересованою особою Органом місцевого самоврядування в особі Жовтоводської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 17 серпня 1989 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. Волчек