Дата документу 15.10.2020
Справа № 334/4921/20
Провадження № 2/334/3293/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Добрєва М.В., при секретарі Череп М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, в якій вказав, що 11.01.2020 року він і ОСОБА_2 уклали Договір позики грошових коштів, згідно до якого він надав позику у розмірі 36 750 гривень строком до 01.04.2020 року.

Факт передачі грошових коштів у сумі 36750 грн. відповідачу підтверджується актом приймання-передачі коштів від 11.01.2020р., який власноруч підписаний сторонами.

Пунктом 3.6 Договору сторони також погодили, що місцем виконання зобов`язання є Дніпровський район міста Запоріжжя, а саме за адресою: м.Запоріжжя, вул..Дніпровські зорі, будинок 1-а.

У встановлений строк відповідач суму позики позивачу ОСОБА_1 не повернув, тому, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики грошових коштів від 11.01.2020 року в розмірі 36750,00 грн., а також судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Моісеєнко Д.Ю. позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав і не заперечував проти позову.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

У відповідності до ч.ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 11.01.2020 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали Договір позики грошових коштів, згідно до якого останній отримав від позивача позику у розмірі 36 750 гривень строком до 01.04.2020 року.

Факт передачі грошових коштів у сумі 36750 грн. відповідачу підтверджується актом приймання-передачі коштів від 11.01.2020р., який власноруч підписаний сторонами.

Пунктом 3.6 Договору сторони також погодили, що місцем виконання зобов`язання є Дніпровський район міста Запоріжжя, а саме за адресою: м.Запоріжжя, вул..Дніпровські зорі, будинок 1-а.

Відповідач зобов`язання повернути борг до 01.04.2020 року не виконав, на неодноразові вимоги позивача щодо повернення суми позики не реагує, тому станом на даний час року сума заборгованості за договором не сплачена.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторон (сторонами).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Факт укладання договору позики між сторонами підтверджується Договором та Актом приймання-пердачі грошових коштів, в яких зазначена суми, яка була надана відповідачу ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1 , із зазначенням кінцевого строку виконання зобов`язань до 01.04.2020 року, який порушений відповідачем, та в судовому засіданні вказані обставини не були будь-яким чином спростовані відповідачем по справі.

Згідно ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подачу позовної заяви на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 гривень.

Керуючись ст. ст. ст.ст.12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст.207, 526, 612, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 36750(тридцять шість тисяч сімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Добрєв М. В.