Справа № 296/5938/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн., починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 28.10.2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого в них народився син ОСОБА_4 . 07.03.2014 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 07.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні, проте, відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не бере. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн.

Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав викладених у позові. Вказала, що відповідач підробляє таксистом та може сплачувати таку суму.

Відповідач в судовому засіданні вказав, що аліменти в розмірі 3500 грн. сплачувати не може. Крім того, зазначив, що працює на підприємстві та його дохід в місяць становить 8000 грн., а також просив врахувати, що на підставі рішення суду з нього вже стягуються аліменти на іншу дитину в розмірі 300 грн., розмір яких на даний час збільшено до мінімального гарантованого розміру.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши повідомлені та доведені сторонами обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.10.2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.11).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 07.03.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.10).

Дитина зареєстрована та проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №10-14/1574 від 16.01.2019 (а.с.13), а також довідкою КП «ВЖРЕП №9» Житомирської міської ради №978 від 07.07.2020 (а.с.12).

У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа №2-2400/09, виданого Богунським районним судом м. Житомира 30.06.2009 року, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомира, стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 , 1983 р.н. на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з 13.01.2009 року і до досягнення ним повноліття (а.с. 34).

Постановою старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Кучинської Я.В. (ВП №13792275) від 17.07.2009 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2400 виданого 30.06.2009 року Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліментів (а.с.35).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що з відповідача проводиться стягнення аліментів за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.06.2009 року, беручи до уваги вимоги чинного законодавства, що призначені аліменти не можуть бути меншими від гарантованого розміру аліментів на одну дитину, а також враховуючи, що обов`язок по утриманню малолітньої дитини покладено на обох батьків (у тому числі і на позивача у справі), зважаючи на повідомлений відповідачем дохід та відсутність інших доказів щодо розміру доходу відповідача, суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1600,00 грн., з їх індексацією відповідно до закону, щомісячно, що буде справедливим та достатнім порівнюючи обов`язки кожного із батьків по відношенню до спільної дитини.

При цьому, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулась до суду із позовом про стягання аліментів 15.07.2020 року, отже саме з цього часу мають бути присуджені аліменти у визначеному вище розмірі.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

На підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 840, 80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст. ст. ст. 2, 4, 10, 12, 19, 49, 76, 77-81, 89, 133, 141, 191, 263,-265, 274-279, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 15.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП № НОМЕР_2 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович