Справа № 588/1624/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2020 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Семенішина С.С., з участю позивача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним, який мотивував тим, що він є власником житлового будинку з господарчими надвірними будівлями та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 06.12.2012, посвідченого приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник З.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №1133.

Вказане домоволодіння було придбане ним у ОСОБА_3 , який на сьогоднішній день створює мені перешкоди у користуванні належним мені майном, проживає в будинку без реєстрації, здійснює протиправні дії, завдаючи шкоди майну.

У 2012 році ОСОБА_3 запропонував йому придбати у нього зазначене домоволодіння. Він погодився, оскільки мав потребу у додатковому житлі для своїх прийомних дітей. А так як діти були ще неповнолітні та проживали разом із ним та дружиною за адресою: АДРЕСА_2 , то він не заперечував проти того, щоб відповідач пожив деякий час у придбаному ним будинку.

До оформлення договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна ОСОБА_3 скаржився на вкрай незадовільний стан свого здоров`я, через що він 13.11.2012 склав заповіт, за яким усе своє майно заповів позивачу.

09.04.2015 ОСОБА_3 був знятий із реєстрації місця проживання, що підтверджується записами будинкової книги, однак залишився й надалі проживати у будинку по АДРЕСА_1 , мотивуючи це тим, що у нього немає іншого житла.

Станом на теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована дружина позивача ОСОБА_2 .

Близько року тому ОСОБА_3 повідомив позивача, що він не дасть йому можливості користуватися вказаним нерухомим майном, належним йому на праві власності.

11.10.2020 його дружина ОСОБА_2 разом із старшими прийомними дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийшли до будинку по АДРЕСА_1 із вимогою до ОСОБА_3 звільнити незаконно займане житлове приміщення. Розпочався конфлікт, який спровокував ОСОБА_3 та повідомив у грубій формі, що залишати цей будинок не збирається і ні позивача, ні його сім`ю впускати також не збирається.

Зважаючи на це, 15.10.2020 позивачем подано відповідну заяву до Тростянецького ВП Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області, у якій останній повідомив правоохоронні органи про порушення ОСОБА_3 його конституційного права на житло та протиправне позбавлення ним його власності.

Крім того, 19.10.2020 позивачем було подано заяву до правоохоронних органів про вчинення ОСОБА_3 крадіжки. Відповідач самовільно, із корисливих мотивів, вирізав систему опалення (труби, батареї, котел) у будинку із метою збуту, що було виявлено його дружиною ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на норми ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 328, 391 ЦК України, позивач просить усунути йому перешкоди у здійсненні права користування житлового будинку з господарчими надвірними будівлями та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_3 , без надання іншого жилого приміщення.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, за підстав указаних у ньому, просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`являвся, повідомлявся про дату, час і місце розгляду за колишнім місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , але поштове відправлення (копія позовної заяви із додатками, копія ухвали про відкриття провадження у справі) не було вручене адресату за відмовою адресату від його прийняття та повернулося на адресу суду (а.с.40).

Крім того, відповідач, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, повідомлявся шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у мережі інтернет (а.с.36,37,49,50,58).

За указаних обставин, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наявних доказів у справі.

Третя особа у судовому засіданні підтримала заявлений позов, просила його задовольнити.

Заслухавши доводи позивача, позицію третьої особи, сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали перевірок ЄО №3224 від 15.10.2010 та ЄО №3269 від 19.10.2020 за зверненнями гр. ОСОБА_1 , оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із огляду на наступне.

Договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 06.12.2012, витягом з державного реєстру правочинів за №12241105 від 06.12.2012, витягом про державну реєстрацію прав за №36674664 від 12.12.2012 підтверджено належність позивачу ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із господарчими надвірними будівлями та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1 (а.с.6-9,57).

Вказане домоволодіння було придбане позивачем ОСОБА_3 (відповідача у справі).

13.11.2012 ОСОБА_3 склав заповіт, за яким усе своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с.10).

09.04.2015 ОСОБА_3 був знятий із реєстрації місця проживання, що підтверджується записами будинкової книги (а.с.21-26), однак, як указує позивач, залишився й надалі проживати у будинку по АДРЕСА_1 , мотивуючи це тим, що у нього немає іншого житла.

Станом на теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована дружина позивача ОСОБА_2 (а.с.20).

Оскільки відповідачем порушувалися конституційні права позивача на житло та його власність, останній 15.10.2020 звернувся із відповідною заявою до Тростянецького ВП Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області, у якій просив провести перевірку по факту того, що гр. ОСОБА_3 не бажає виселятися із будинку, який є його власністю (а.с.12).

У ході проведення перевірки було установлено, що гр.. ОСОБА_3 відмовляється залишити колишнє домоволодіння. Як пояснив ОСОБА_3 , що на даний час не має змоги виїхати з будинку, але обіцяє, що найближчим часом забере свої речі та переїздить на інше місце мешкання.

За результатами перевірки ознак кримінального чи адміністративного правопорушення не було установлено та прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення.

Крім того, 19.10.2020 позивачем було подано заяву до правоохоронних органів про вчинення ОСОБА_3 крадіжки, а саме за фактом того, що останній самовільно, із корисливих мотивів, вирізав систему опалення (труби, батареї, котел) у будинку із метою збуту, що було виявлено його дружиною 11.10.2020 (а.с.13).

У ході проведення перевірки по заяві ОСОБА_1 був опитаний ОСОБА_3 , який повідомив, що дійсно між ним та ОСОБА_1 булла усна домовленість про його проживання та користування домоволодінням по АДРЕСА_1 . Коли ОСОБА_3 проживав у будинку він дійсно вирізав опалення для продажу у власних потребах, зіславшись на усну домовленість між ним та ОСОБА_1 .

Оскільки ознак кримінального чи адміністративного правопорушення під час перевірки не було установлено, поліцейським СРПП №3 Тростянецького ВП ГУ НП в Сумській області ст.сержантом поліції Біленком В. було прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення.

Таким чином, на підставі досліджених доказів судом установлено, що ОСОБА_3 створює перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним останньому майном, проживає у будинку без реєстрації, здійснює протиправні дії.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема у статті 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.3 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

Отже, позивач, як власник нерухомого майна будинку вправі вимагати від відповідача усунення перешкод у користуванні своєю власністю, який без достатніх правових підстав проживає у будинку позивача, чим порушує права власника на володіння майном.

Встановлено, що відповідач не перебував у сімейних стосунках із позивачем, і доказів того, що між сторонами був укладений договір на проживання відповідача у будинку позивача також суду представлено не було.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що заявлений позивачем позов обґрунтований та повністю доведений матеріалами справи, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач за ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Линник О.С. від 26.10.2020 був звільнений від сплати судового збору (а.с.31), вважає за необхідне стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 840,890 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10-13,141,259,264,265,279,354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування житловим будинком із господарчими, надвірними будівлями та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_3 із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути із ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) .

Відповідач ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , знятий із реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ).

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 28.12.2020.

Суддя О.С.Линник