Номер провадження: 22-ц/813/3771/20
Номер справи місцевого суду: 521/4893/15-ц
Головуючий у першій інстанції Буран О.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 (правонаступник ОСОБА_2 ),

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2015 року у складі судді Буран О.М.,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 129 967,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ним відповідно до договору поставки №21/С від 01.09.2009 поставлено відповідачу рослини на загальну суму 649837,00 грн, що підтверджується видатковими накладними від 28.09.2009 №№56;57;58. Відповідно до п.4.1. договору відповідач зобов`язаний був оплатити товар в обумовлені договором строки, проте зобов`язання по сплаті грошових коштів за поставлений товар не виконав.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2015 року позов задоволено та стягнено з відповідача на користь позивача 129 967,00 грн боргу та 1300,00 грн судового збору.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.12.2015 у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2015 року відмовлено.

Не погодившись з рішенням та ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом розглянуто справу за відсутністю відповідача, належним чином не повідомленого про час судового засідання, оскільки він не отримував жодного повідомлення щодо призначення справи та рішення, про що свідчать повернуті конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що не може ототожнюватися з відміткою «відсутність особи за зазначеною адресою», в результаті чого апелянт не мав змоги захистити свої права у суді. Судом не досліджено, що з накладних не вбачається, що вони є частиною договору поставки №21/С від 01.09.2009 та взагалі відносяться до цього договору. Ціна за договором складає 649 837,00 грн, а за накладними 649637,00 грн. Наведені накладні підтверджують правовідносини поставки за разовим окремим договором купівлі-продажу. Позивачем не доведено факту встановлення певного строку оплати відповідного товару за взаємною згодою сторін.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.12.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а заочне рішення без змін.

Постановою Верховного Суду від 27.11.2019 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково; ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 01.12.2016 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу за його відсутністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Матеріали справи свідчать, що 01.09.2009 між ОСОБА_1 (постачальником) та ОСОБА_3 (покупцем) укладено договір поставки №21/С за умовами якого постачальник передає у власність, а покупець приймає та оплачує товар. Загальна вартість за вказаним договором товару становить 649 837 грн.

За умовами договору поставки сторони визначили, що покупець оплачує товар в наступному порядку:01.03.2010 -129967 грн.; 01.09.2010-129967 грн; 01.03.2011-129967 грн., 01.09.2011-129967 грн.;01.03.2012-129967 грн.

За наявними у справі накладними від 28.09.2009 за №№56,57,58 покупцю передано товар на загальну суму 649 637 грн.

19.02.2015 позивач звернувся до Господарського суду Одеської області, як фізична особа-підприємець, з позовом про стягнення з відповідача, як фізичної особи-підприємця, боргу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.02.2015 порушено провадження у справі №916/727/15-г.

24.03.2015 ухвалою Господарського суду Одеської області провадження у справі припинено з посиланням на те, що справа не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

У березні 2015 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором поставки.

Згідно з довідкою ПАТ «Ощадбанк» від 16.11.2016 №26-2/4926 на поточний рахунок № НОМЕР_1 з 01.09.2009 і до моменту закриття, кошти від СПД ОСОБА_3 не надходили.

Поточний рахунок № НОМЕР_1 було визначено договором поставки №21/С від 01.09.2009, як банківський рахунок позивача у справі.

Докази оплати за поставлений товар за вказаним договором матеріали справи не містять.

Приймаючи заочне рішення про задоволення позову суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 23 червня 2015 року відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач належним чином про час і місце розгляду справи не повідомлявся, повістки про його виклик повернулися до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

В процесі перегляду даної справи судом апеляційної інстанції відповідач звернувся до суду з заявою про застосування наслідків спливу позовної давності при розгляді даної справи.

Відповідно до правової позиції, викладеній у пунктах 73-74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №200/11343/14-ц (провадження №14-59цс18), якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17-ц.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Тобто, у справі, яка є предметом перегляду, позивач міг пред`явити позов до боржників протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником зобов`язання.

Встановлено, що згідно з підпунктом «Д» пункту 4.1 частини 4 Договору поставки №21/С від 01.09.2009, останній платіж в розмірі 129 967,00 грн за поставлений товар відповідач повинен був здійснити до 01.03.2012.

Отже, позивач до суду з відповідним позовом повинен був звернутися до 02.03.2015 включно.

З позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором поставки позивач звернувся до суду 27.03.2015, поновити пропущений процесуальний строк суд не просив.

З огляду на викладене, позивачем при зверненні до Малиновського районного суду м. Одеси з даним позовом пропущений трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Доводи позивача про те, що строк звернення до суду був пропущений у зв`язку з хворобою позивача до уваги не приймається, так як вказана обставина не була перешкодою для звернення позивача 19.02.2015 з даним позов до господарського суду у межах строку позовної давності.

Позивач мав можливість після припинення провадження господарським судом у справі за його позовом до ФОП ОСОБА_3 , при зверненні до районного суду з цим позовом до відповідача фізичної особи, просити поновити строк свого звернення, однак таким правом не скористався.

Відповідно до ч.6ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Пропуск строку позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову, питання строку є нормою матеріального права. Неподання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом до суду першої інстанції позбавляє суд апеляційної інстанції права її вирішення на стадії апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2015 року скасуванню, в задоволенні позову слід відмовити з мотивів та підстав, викладених вище.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2015 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в особі правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором поставки відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 26.10.2020.

Головуючий:

Судді: