Справа № 148/2301/17
Провадження № 22-ц/801/1791/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 рокуСправа № 148/2301/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого : Копаничук С.Г,

суддів: Якименко М. М., Оніщука В. В.

при секретарі: Богацькій О.М.

учасники справи : позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газовик»;

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газовик» на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2020 року, постановлену в приміщенні цього суду судом під головуванням судді Ковганича С.В. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за природний газ, 3% річних та інфляційних нарахувань, -

В с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ТОВ «Газовик» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за природний газ, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Справа призначалась судом до розгляду, зокрема, на 17.12.2019 року, 26.03.2020 року, 27.05.2020 року та 14.08.2020 року, її розгляд неодноразово відкладався за заявами представників позивача, які, будучи належним чином повідомленими про час та місце її розгляду в судові засідання не з`являлись, заяви про розгляд справи в їх відсутність не подавали, а також про причини своєї неявки суд не повідомляли.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду та стягнуто з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12235 грн.

У апеляційній скарзі ТОВ «Газовик» просить ухвалу суду скасувати через порушення судом норм процесуального права, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначило, що суд дійшов невірного висновку про повторність неявки позивача в судове засідання 14.08.2020 року, оскільки саме у вказану дату неявка до суду його представника без поважної причини була вперше. Вказало, що суд безпідставно вирішив стягнути на користь відповідача судові витрати, понесені ним за професійну правничу допомогу, оскільки останній не надав розрахунки, з яких можна було би зрозуміти правильність сум витрат на правову допомогу та з яких саме витрат вони складаються.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши доповідача, учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що остання підлягає задоволенню частково.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що неявка в судові засідання представників позивача, які вважаються належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення ними своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданого до суду позову, що в свою чергу призвело до затягування розгляду справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті виниклого спору. Вирішивши стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, понесені останнім на отримання професійної правничої допомоги, суд виходив з того, що понесення відповідачем ОСОБА_1 таких витрат підтверджується достатніми та допустимими доказами, що були надані відповідаем.

Разом з тим, колегія суддів з таким висновком суду повністю погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позовна заява надійшла до суду в грудні 2017 року. Справа призначалась судом до розгляду неодноразово. Зокрема, судове засідання, призначене на 17.12.2019 року, не відбулось через направлення позивачем заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю представника.

Наступне судове засідання - 26.03.2020 року, за заявами обох сторін через запровадження на території України карантину.

27.05.2020 року судове засідання у справі не відбулось у зв`язку з тим, що 25.05.2020 року позивач уклав угоду із новим представником - адвокатом Мовчаном В.В., який подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та ознайомлення з матеріалами справи, яке обґрунтував відсутністю можливості ознайомитися з матеріалами справи до судового засідання. Розгляд справи було відкладено на 14.08.2020 року.

Призначене на 14.08.2020 року судове засідання також не відбулось, у зв`язку з тим, що будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, представник позивача до суду не з`явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Колегія суддів, оцінивши належне повідомлення позивача про дату, місце і час розгляду справи і врахувавши, що зміна представників не може являтися поважною причиною для неявки позивача до суду, вважає, що у суду було достатньо підстав розцінювати останню неявку позивача до суду як повторну та залишити позов без розгляду.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновок суду в частині залишення позову без розгляду відповідає встановленим дійсним обставинам, а тому оскаржувана ухвала в цій частині підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, понесених за отримання професійної правничої допомоги, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 12235 грн., останній надав угоду про надання правової допомоги від 19.01.2018 року (а.с.48), ордер серії ВН №006046 від 19.01.2018 року (а.с.46), додаток №1 до угоди про надання правової допомоги від 19.01.2018 року (а.с.243), квитанцію №20/02-01 від 20.02.2018 року (а.с.244). Однак, представник відповідача на підтвердження вартості наданої правничої допомоги не надав суду відповідний розрахунок, згідно якого її вартість склала 12235 грн.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, а відсутність розрахунку судових витрат є підставою для відмови у стягненні понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Оскільки вбачається невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала в частині стягнення судових витрат - скасуванню з відмовою.

Керуючись ст.ст.374,379,382-384 ЦПК України ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газовик» задовольнити частково.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2020 року в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу скасувати.

У стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газовик» на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, - відмовити.

В решті ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Головуючий : С. Г. Копаничук

Судді : М. М. Якименко

В. В. Оніщук