ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6066/20 Справа № 207/75/19 Суддя у 1-й інстанції - Тюлюнова В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Південного відділу державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Ганна Вікторівна, про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним акту про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання будинку об`єктом права спільної власності подружжя, поділ спільної власності подружжя,

в с т а н о в и л а:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Південного відділу державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.В., про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним акту про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання будинку об`єктом права спільної власності подружжя, поділ спільної власності подружжя.

Вказувала, що 18 січня 2014 року Баглійським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ було відкрито виконавче провадження ВП №41830248 з виконання виконавчого листа №2/207/1080/13, виданого Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська, про стягнення з ОСОБА_3 боргу в розмірі 77 469 грн., 3% річних у розмірі 2 324 грн. 09 коп., процентів від суми позики у розмірі 11 620 грн.46 коп.

Зазначала, що 26 лютого 2014 року державним виконавцем здійснено опис та накладено арешт на належне позивачу нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , а 26 червня 2015 року вказаний будинок реалізовано.

Посилаючись на порушення приписів Закону України Про виконавче провадження та «Тимчасового порядку реалізації арештованого майна, шляхом проведення електронних торгів», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року №656/5, та інші порушення, що суттєво могли вплинути на результати торгів та права позивача, вважає, що спірний будинок належить їй на праві сумісної власності, просила суд: визнати недійсними електронні торги, проведені 26 червня 2015 року,з реалізації житлового будинку АДРЕСА_1 , оформлені протоколом №93535 проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 13 липня 2015 року; визнати недійсним акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна від 13 липня 2015 року, складений державним виконавцем Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Кравченко К.С. і затвердженого 13 липня 2015 року в.о. начальника Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Ніколайчук Ю.А.; визнати недійсним свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 , видане 29 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.В.; скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; визнати житловий будинок АДРЕСА_1 об`єктом права спільної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року у позові ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального права, просить скасувати рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним: судом не враховано, що порушено права та інтереси позивача; місцевим судом не надано належну оцінку обставинам справи та постанові Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у справі №207/4671/15, не враховано, що спірний будинок було придбано під час перебування у шлюбі; час виникнення права спільної власності встановлено часом набуття подружжям майна у шлюбі.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 18 січня 2014 року Баглійським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ було відкрито виконавче провадження ВП №41830248 з виконання виконавчого листа №2/207/1080/13, виданого Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська, про стягнення з ОСОБА_3 боргу у розмірі 77 469 грн., 3% річних у розмірі 2 324 грн.09 коп., процентів від суми позики у розмірі 11 620 грн.46 коп.

26 лютого 2014 року державним виконавцем здійснено опис та накладено арешт на належне позивачу нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця від 04 березня 2014 року було призначено суб`єкта оціночної діяльності, а 28 листопада 2014 року проведено експертну оцінку нерухомого майна та за її результатами складено звіт, згідно якого вартість вказаного житлового будинку становить 84 720 грн.

26 червня 2015 року спірний житловий будинок реалізовано шляхом проведення електронних торгів.

29 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Панко Г.В., на підставі акту про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, видано ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на вказаний будинок.

З матеріалів справи також вбачається, що постановою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №207/5030/15-ц (т.1 а.с.116-121) за позовом ОСОБА_3 до ДП Інформаційний центр Міністерства юстиції України, Південний відділ державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним протоколу, акта про проведення електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, скасування права власності, визнання права власності на нерухоме майно залишено без змін рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2018 року, якою вказане рішення місцевого суду залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що права і свободи позивача ОСОБА_1 не порушені, адже спірне майно на час проведення торгів належало відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності. Ця обставина є встановленою іншим судовим рішенням у справі №207/5030/15-ц, в якій брала участь позивач в якості третьої особи і не може нею бути спростована у цій справі в силу приписів ч.5 ст. 82 ЦПК.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 цього Кодексу).

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупцяучасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не надано належну оцінку обставинам справи та постанові Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у справі №207/4671/15, не враховано, що спірний будинок придбано під час перебування у шлюбі, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у справі №207/4671/15-ц (а.с.27-34) дійсно апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_3 , Південний відділ Державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , про визнання жилого будинку спільним майном подружжя, визнання права власності на 1/2 частину будинку задоволено.

Визнано об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку А-1, загальною площею 103,1 кв.м, житловою площею 72,6 кв.м, який складається з: 1-1 коридору площею 12,2 кв.м, 1-2 санвузла площею 3,9 кв.м, 1-3 кухні площею 7,8 кв.м, 1-4 кімнати площею 11,9 кв.м, 1-5 кімнати площею 20,6 кв.м, 1-6 кімнати площею 14,0 кв.м, 1-7 коридору площею 6,1 кв.м, всього по квартирі №1 загальною площею 77,0 кв.м, житловою площею 46,5 кв.м, МС: 1-8 кімнати площею 10,6 кв.м, 1-9 кімнати площею 15,5 кв.м, всього по МС загальна площа 26,1 кв.м, житлова площа 26,1 кв.м, всього по будівлі А-1 загальна площа 103,1 кв.м, житлова площа 72,6 кв.м, а також а-1 нежитлова прибудова під підвал, крильце, МС-1 мансандра, Б-1 сарай майном набутим за час шлюбу таким, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , який в загальному складається з житлового будинку А-1, загальною площею 103,1 кв.м, житловою площею 72,6 кв.м, який складається з: 1-1 коридору площею 12,2 кв.м, 1-2 санвузла площею 3,9 кв.м, 1-3 кухні площею 7,8 кв.м, 1-4 кімнати площею 11,9 кв.м, 1-5 кімнати площею 20,6 кв.м, 1-6 кімнати площею 14,0 кв.м, 1-7 коридору площею 6,1 кв.м, всього по квартирі №1 загальною площею 77,0 кв.м, житловою площею 46,5 кв.м, МС: 1-8 кімнати площею 10,6 кв.м, 1-9 кімнати площею 15,5 кв.м, всього по МС загальна площа 26,1 кв.м, житлова площа 26,1 кв.м, всього по будівлі А-1 загальна площа 103,1 кв.м, житлова площа 72,6 кв.м, а також а-1 нежитлова прибудова під підвал, крильце, МС-1 мансандра, Б-1 сарай право власності на яке за ОСОБА_3 зареєстровано Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації 15 січня 2004 року за реєстраційним номером 936772 за номером запису 24347 в книзі 214 на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 02 грудня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Ісаковою Л.В. і зареєстрованого в реєстрі за №3659.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , який в загальному складається з житлового будинку А-1, загальною площею 103,1 кв.м житловою площею 72,6 кв.м, який складається з: 1-1 коридору площею 12,2 кв.м, 1-2 санвузла площею 3,9 кв.м, 1-3 кухні площею 7,8 кв.м, 1-4 кімнати площею 11,9 кв.м, 1-5 кімнати площею 20,6 кв.м, 1-6 кімнати площею 14,0 кв.м, 1-7 коридору площею 6,1 кв.м, всього по квартирі №1 загальною площею 77,0 кв.м, житловою площею 46,5 кв.м, МС: 1-8 кімнати площею 10,6 кв.м, 1-9 кімнати площею 15,5 кв.м, всього по МС загальна площа 26,1 кв.м, житлова площа 26,1 кв.м, всього по будівлі А-1 загальна площа 103,1 кв.м, житлова площа 72,6 кв.м, а також а-1 нежитлова прибудова під підвал, крильце, МС-1 мансандра, Б-1 сарай право власності на яке за ОСОБА_3 зареєстровано Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації 15 січня 2004 року за реєстраційним номером 936772 за номером запису 24347 в книзі 214 на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 02 грудня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Ісаковою Л.В. і зареєстрованого в реєстрі за №3659.

Втім, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №207/4671/15-ц касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Фесюк Ю.О. задоволено.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2019 року скасовано.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року залишено в силі.

У вказаній постанові Верховним Судом зазначено, що місцевий суд, врахувавши рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року, яке набрало законної сили, та встановивши, що власником спірного будинку на час розгляду цієї справи у суді першої інстанції є ОСОБА_2 , дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки спірне майно на час звернення до суду з цим позовом не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя у розумінні статей 69, 70 СК України, а отже, права позивача не порушені.

Таким чином, до аналогічного висновку колегія суддів приходить і у даній справі, зважаючи на те, що на момент звернення з цим позовом ОСОБА_1 спірне майно також не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя у розумінні статей 69,70 СК України, тому права позивача не порушені.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) вказано, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року по справі №3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Зважаючи на те, що цивільне право ОСОБА_1 не порушено, відсутність порушеного права особи, яка звертається до суду, є визначальною умовою для визнання електронних торгів недійсними, з урахуванням рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Враховуючи викладене, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.