У Х В А Л А

іменем України

23 жовтня 2020 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України при поданні позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Позов підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 95, п. 4 ч. 3, ч. 5 ст.175, ч. 7 ст. 177 ЦПК України, а саме:

- до позову долучені копії доказів, не засвідчені належним чином, а саме в порядку ч. 5 ст. 95 ЦПК України;

- зміст позовних вимог не містить зазначення розміру аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача;

- позов не містить підстав звернення саме позивача ОСОБА_1 (адвоката у відповідності до свідоцтва) в інтересах ОСОБА_2 ;

- до позову не надано доказів, що підтверджують повноваження ОСОБА_1 на представлення інтересів та на підпис позовної заяви в інтересах ОСОБА_2 .

До позову надано лише копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 , при цьому ордеру та договору про надання правової допомоги до позову не додано.

Зокрема, позов не містить викладу підстав надання процесуального статусу позивача саме ОСОБА_1 , а не особи прав та інтересів якої стосується предмет та підстави позову, а саме ОСОБА_2 .

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вказане, позивачу необхідно усунути недоліки позову, шляхом виконання вимог ст. 95, п. 4 ч. 3, ч. 5 ст.175, ч. 7 ст. 177 ЦПК України.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 23.10.2020

Суддя О.Б. Саламон