ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7934/20 Справа № 212/3477/20 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: приватне акціонерне товариство «Криворізький завод гірничого обладнання»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційні скаргипредставника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року, яке постановлено суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 01 липня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 20202 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» (надалі - ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, посилаючись на отримання ним виробничої травми, що потягло за собою втрату професійної працездатності. Висновком МСЕК від 23.09.2009 року позивачу було первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності. Висновками МСЕК від 13.10.2010, 10.10.2012 та 26.11.2014 позивачу повторно встановлено 15% втрати професійної працездатності внаслідок травми від 05.06.2009. Крім того, 17.10.2014року о 13-25 год. при виконанні трудових обов`язків з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок чого ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді «Закритого вивиху лівого стегна». Висновком МСЕК від 20.05.2015 року позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності з яких 15% повторно за травмою від 05.06.2009 року та 15% первинно за травмою від 17.10.2014 року. При повторних переоглядах відсоток втрати професіфйної працездатності позивача не змінився. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він отримав трудове каліцтво, вважає що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює в 141 690 грн., та просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 45000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь держави судові витрати в розмірі 840,80 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди, задовольнивши позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що районним судом в достаній мірі не враховано, що у зв`язку з нещасним випадком позивачу завдано травми, які привели до необхідності проходження тривалого медичного лікування, стали причиною довготривалих негативних зщмін в стані його здоров`я, які супроводжу3ються порушенням функції обох ніг, істотною зміною звичного способу життя позхивача, суттєвим зниженням його життєвої активності, стали причиною нераціоналдьної втрати життєвого часу та енергії. З моменту травмування позивач в значній мірі позбавдений можливості реалізувати свої звички та бажання, змішений залучати додаткові зусилля та ресурси для організації життя. При виконанні робіт по господарству та пересуванні у просторі позивач сисетматично відчуває біль внижніх кінцівках, а тиакож страх та тривогу обумовлені можливим повторенням травмування.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано моральні страждання позивача, істотність вимушених змін в його житті, важкість стану здоров`я, у зв`язку з чим вважає суму стягнутої моральної шкоди необґрунтованою та значно заниженою.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції не враховано, що нещасний випадок стався з вини позивача, який порушив п. 4.72 «Інструкції з охорони праці для процесів термічної обробки», другий нещасний випадок стався з позивачем 17.10.2014 року причною настання якого стало невиконання позивачем вимог "Інструкції з охорони праці" та не подбав про особисту безпеку та здоров`я, знехтував вимогам нормативно - правових актів з охорони праці.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу.

Вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди є необгрунтованим та таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга відповідача ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач що ОСОБА_1 з 01.11.2001 року по 17.12.2016 року працював на підприємстві відповідача на різних посадах. 05.06.2009 року о 10-00 годині при виконанні трудових обов`язків з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, під час якого останній отримав травматичне розтрощення ІІІ, IV, V пальців правої стопи, відкритий перелом нігтьової фаланги ІІ пальця правої стопи НФ ІІ ст. (а.с.20-23).

Відповідно до п.7 Акту №8 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 08.06.2009 року , встановлено, що причиною нещасного випадку, який стався 05.06.2009 з ОСОБА_1 є невиконання вимог інструкції з охорони праці та невиконання посадових обов`язків.

Відповідно до п. 10 даного Акту особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці є стропальник ОСОБА_1 , контролер у ливарному виробництві ОСОБА_3 , майстер термообрубувальної дільниці ОСОБА_4 (а.с.20-23).

Відповідно до висновку МСЕК від 23.09.2009року, ОСОБА_1 первинно встановлено 15% втрати професійної працездатності з 21.09.2009 року за трудовим каліцтвом від 05.06.2009 року по 01 жовтня 2010 року (а.с.11-12).

Висновком МСЕК від 13.10.2010 року, повторно встановлено 15 % втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом від 05.06.2009 року по 01 жовтня 2012 року . Висновком МСЕК від 10.10.2012 року позивачу повторно встановлено 15 % втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом від 05.06.2009 року по 01 жовтня 2014 року.

Висновком МСЕК від 26.11.2014 року позивачу повторно встановлено 15 % втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом від 05.06.2009 року по 01 жовтня 2016 року.

17.10.2014 року о 13-25 годині на ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» при виконанні трудових обов`язків з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, під час якого останній отримав закритий вивих лівого стегна.

21.10.2014 року на підприємстві відповідача було складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 17.10.2014 о 13-25 год. форми Н-5, згідно висновку комісії, нещасний випадок із ОСОБА_1 визнано страховим, пов`язаним з виробництвом і складено акт форми Н-1. Комісія вважає, що особою, дії або бездіяльність якої призвели до нещасного випадку є стропальник ОСОБА_1 . Причиною настання нещасного випадку є невиконання вимог інструкції з охорони праці. (а.с.33-37).

Відповідно до п. 7 Акту №6 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом причиною настання нещасного випадку є невиконання вимог інструкції з охорони праці.

В п. 10 даного Акту зазначено, що особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є ОСОБА_1 , який під час виконання робіт був неуважний, та відходячи від деталі оступився і впав, чим порушив п. 2.1.4. Інструкції по безпечному проведеню робіт для стропальників (зачіпачів), обслуговуючих вантажопідіймальні крани (а.с.29-32).

Висновком МСЕК від 20.05.2015 року ОСОБА_1 встановлено 30% втрати працездатності, з яких повторно 15 % за трудовим каліцтвом від 05.06.2009 року та 15% первинно за трудовим каліцтвом від 17.10.2014 року з 18.05.2015 року по 01.06.2016 року(а.с. 15-16).

Висновком МСЕК від 25.05.2016 року позивачу повторно встановлено 30 % втрати професійної працездатності, з яких 15 % за трудовим каліцтвом від 05.06.2009 року та 15% за трудовим каліцтвом від 17.10.2014 року з 01 червня 2016 року по 01 червня 2017 року (а.с.15-19).

Висновком МСЕК від 21.06.2017року позивачу повторно встановлено 30 % втрати професійної працездатності, з яких 15 % за трудовим каліцтвом від 05.06.2009 року та 15% за трудовим каліцтвом від 17.10.2014 року з 01 червня 2017 року по 01 червня 2018 року.

Висновком МСЕК від13.06.2018 року позивачу повторно встановлено 30 % втрати професійної працездатності, з яких 15 % за трудовим каліцтвом від 05.06.2009 року та 15% за трудовим каліцтвом від 17.10.2014 року з 01 червня 2018 року по 01 червня 2019 року

Висновком МСЕК від 05.06.2019 року позивачу повторно встановлено 30 % втрати професійної працездатності, з яких 15 % за трудовим каліцтвом від 05.06.2009 року та 15% за трудовим каліцтвом від 17.10.2014 року з 01 червня 2019 року по 01 червня 2021 року.

Суд, частково задовольняючи позов, виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробничу травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст. 153 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманими на виробництві травмами, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що судом не враховано, що нещасний випадок стався з вини позивача, який порушив вимоги інструкції з охорони праці та не подбав про особисту безпеку та здоров`я, знехтував вимогам нормативно - правових актів з охорони праці, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони суперечать ст. 13 Закону України «Про охорону праці», згідно якого роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо відсутності доказів підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та не врахування відсутності вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки, суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з виробничою травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває складності, внаслідок чого переносить моральні страждання, крім того, забезпечення безпечних умов праці є обов`язком відповідача.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача про те, що розмір стягнутої судом моральної шкоди з відповідача ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» необґрунтований та заниженим. Так, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд не в повній мірі врахував роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Так, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер отриманих виробничих травм, стаж роботи позивача на підприємстві відповідача, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Так, внаслідок отриманих травм позивач відчуває моральні страждання у зв`язку з неможливістю повноцінно працювати, фінансово допомагати своїй сім`ї, позивачу завдано травми, які привели до необхідності проходження тривалого медичного лікування, стали причиною довготривалих негативних змін в стані його здоров`я, які супроводжуються порушенням функції обох ніг, істотною зміною звичного способу життя позхивача, суттєвим зниженням його життєвої активності, стали причиною нераціоналдьної втрати життєвого часу та енергії. З моменту травмування позивач в значній мірі позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, змішений залучати додаткові зусилля та ресурси для організації життя. При виконанні робіт по господарству та пересуванні у просторі позивач сисетматично відчуває біль в нижніх кінцівках, а також страх та тривогу обумовлені можливим повторенням травмування.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, відсоток втрати працездатності в розмірі 30%, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», збільшити його з 45 000 гривень до 90 000 гривень.

Крім того, у зв`язку із збільшенням розміру стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди підлягає збільшенню стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору, з огляду на наступне.

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, з відповідача ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», пропорційно задоволенню позовних вимог, на користь держави, підлягає стягненню судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 900 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга представника відповідача ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» - залишенню без задоволення, а рішення суду - зміні, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Меланчука Ігора Віталійовича, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на користь ОСОБА_1 , збільшивши цей розмір з 45 000 грн. до 90 000 (дев`яносто тисяч) грн.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року змінити, збільшивши розмір стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання»на користь держави судового збору з 840 гривень 80 копійок до 900 (дев`ятсот) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: