Справа № 308/3196/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді - Малюк В.М., при секретарі - Матіко Я.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №308/3196/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення коштів, в якому позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 83 928,70 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23.01.2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення коштів, залишено без розгляду, на підставі поданої заяви від позивача ОСОБА_2

05.02.2020 року через канцелярію суду, відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення суду, в якій ОСОБА_1 просить вирішити питання про стягнення з позивача ОСОБА_2 на його користь витрати затрачені ним на правову допомогу в розмірі 9880 грн., на підставі ст. 270 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно ч.5 ст.270 ЦПК України, за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суд може ухвалити додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення. Вказані рішення можуть бути оскаржені.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 23.01.2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення коштів, залишено без розгляду на підставі заяви позивача.

У своїй заяві про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі, відповідач ОСОБА_1 вказує, що суд не вирішив питання розподілу судових витрат сплачених відповідачем в сумі 9880 гривень Адвокатському Бюро Вакули, докази чого наявні в матеріалах справи.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 у своїй заяві не покликається на жодну з підстав для ухвалення додаткового судового рішення, передбачену ЦПК України (ст.270 ЦПК України чи ч.5 ст.142 ЦПК України), а фактично просить здійснити розподіл судових витрат, що не може бути підставою для ухвалення додаткового рішення у розумінні ст. 270 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним, суд не вбачає жодних правових підстав для ухвалення додаткового рішення суду, адже обставини розгляду справи та прийняття кінцевого процесуального рішення у даному випадку суперечать положенням ст.270 ЦПК України.

Суд зазначає, що правові наслідки залишення позову без розгляду не є тотожними з правовими наслідками ухвалення рішення суду у справі.

Крім цього, постановою Верховного Суду від 26.09.2018 р. зазначено умови ти підстави, за яких у разі залишення позову без розгляду за заявою позивача відповідачу компенсуються витрати, пов`язані з розглядом справи, за необґрунтовані дії позивача (справа № 148/312/16-ц). Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень у його реалізації.

Разом з тим, з метою недопущення порушення прав відповідача, суд вважає за необхідне роз`яснити право представнику відповідача звернутись до суду із заявою в порядку ч.5 ст.142 ЦПК України, відповідно до якої у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 142,270 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №308/3196/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів у порядку ст. 354 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя В.М. Малюк