Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

Справа № 511/633/20

Номер провадження: 2-з/511/8/20

"15" квітня 2020 р. Суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванової О. В. , розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла до розгляду цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів.

Провадження по справі не відкрито у зв`язку з відсутністю даних про дійсне місце проживання відповідача.

Одночасно з позовною заявою 13.04.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 .

В обґрунтування вказаного клопотання позивач посилається на те, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.04.2014 року було вирішено стягувати із нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач вважає, що оскільки з липня 2019 року донька ОСОБА_4 проживає разом з ним та перебуває на повному його утриманні, а також, що існують підстави, що кошти, які стягуються в якості аліментів на утримання доньки відповідач витрачає на власні потреби, подальше стягнення аліментів може призвести до нецільового використання коштів та порушення законних прав та інтересів дитини, тому просить вжити заходів забезпечення позову.

У відповідності до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

На підставі вищезазначеної норми закону розгляд вказаної заяви проводився без повідомлення учасників справи.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно із ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог ч. 10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так судом встановлено, що заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.04.2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів до 24.12.2024 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, допустивши негайне виконання рішення суду в частині аліментів в розмірі місячного платежу. На виконання вказаного рішення Роздільнянським районним судом Одеської області 22.05.2014 року видано виконавчий лист № 511/771/14, який перебуває на виконанні в Роздільнянському міжрайонному відділі державної виконавчої служби.

Позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до вимог про його звільнення від сплати аліментів, заборгованості по аліментам та стягненні аліментів, оскільки на теперішній час донька проживає разом з ним.

Разом із тим, вимоги про забезпечення позову стосуються зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, який видано Роздільнянським районним судом Одеської області від 22.05.2014 року про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі рішення, що набрало законної сили.

Крім того, у заяві не викладено обґрунтування про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Також припинення стягнення аліментів на підставі рішення суду призведе до порушення прав дитини на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, оскільки батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи(рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України").

Враховуючи вищевикладені норми закону та матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, а також те, що зупинення стягнення на підставі виконавчого листа є заходом забезпечення позову, який за змістом є фактично тотожним задоволенню заявлених позовних вимог та при цьому спір за вищезазначеним позовом по суті не вирішується та що забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення, яке вже набрало законної сили, є недопустимим, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, внаслідок чого відмовляє у задоволені його клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час розгляду справи з моменту подання позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 153, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, сплати аліментів та стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду або через Роздільнянський районний суд Одеської області.

Суддя: О. В. Іванова