У Х В А Л А

Справа № 534/799/20

Провадження № 2-з/534/22/20

16 жовтня 2020 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі суду:

головуючого судді Солохи О.В.

за участі секретаря Телевної М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Горішні Плавні Полтавської області заяву про самовідвід судді Солохи О.В. щодо заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Комсомольського міського суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

16.10.2020 шляхом автоматичного розподілу заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, головуючим у справі визначено суддю Солоху О.В.

16.10.2020 суддею Солохою О.В. подано заяву про самовідвід відносно розгляду даної заяви про забезпечення позову з тих мотивів, що участь судді Солохи О.В. при розгляді даної заяви може за об`єктивним критерієм викликати сумнів у його упередженості.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу за наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст.40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

За змістом ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про самовідвід судді без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

У зв`язку з наведеним, судом вирішено розглянути заяву про самовідвід судді без повідомлення учасників справи.

Суд вважає заяву головуючого по справі судді Солохи О.В. про самовідвід обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

В провадження судді Солохи О.В. надходили заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. Однак, суддею Солохою О.В. 05.10.2020 та 09.10.2020 були винесені ухвалу про повернення заяв ОСОБА_1 про забезпечення позову з різних підстав, а саме: заявником не було сплачено судовий збір і не завірені належним чином копії доказів; подання до суду даної заяви суперечить завданню цивільного судочинства і є зловживанням заявником своїми процесуальними правами, адже заява про забезпечення позову, що надійшла до суду 08.10.2020, подана для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності будь-яких інших підстав або нових обставин.

У своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що суддею при ухваленні рішення не було дотримано процесуального балансу розгляду заяви про забезпечення позову та відсутні правові підстави для повернення заяви про забезпечення позову від 08.10.2020, що призвело до порушення її прав.

Суд вказує, що відповідно до ч.ч.1,2 ст.48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

За змістом ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рим, 4.11.1950 року), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема, в рішенні від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» (№33949/02, п. 49-53), вказано, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. При цьому навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Явна і категорична недовіра сторони до дій та рішень судді, невиправдано ускладнить розгляд даної заяви. Метою заявлення самовідводу у таких випадках є підтримання авторитету і безсторонності суду, що є необхідним у демократичному суспільстві, проявляючи таким чином такт у реагуванні на виклики з боку оціночних суджень заявника стосовно судді і гуманістичну спрямованість у відправленні правосуддя, з огляду на те, що повноваження, котрі надані суддям, тісно пов`язані з такими цінностями правосуддя, як незалежність, неупередженість, чесність, честь, гідність, професіоналізм, а судові рішення з огляду на верховенство права за своїм змістом мають утверджувати справедливість і права людини, укріплювати довіру суспільства до судової влади, оскільки довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється у ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, на якій наголосив суд у справі «Олександр Волков проти України», заява №21722/11,п.104,106, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і)суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Враховуючи викладені обставини, з метою усунення сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді і для забезпечення суб`єктивної впевненості сторони і стороннього спостерігача в тому, що заява розглядатиметься незалежним і безстороннім судом, а також для усуненні будь-яких сумнівів в неупередженості суду, суд вважає, що заяву судді Солохи О.В. про самовідвід слід задовольнити на підставі п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33,36,39,40,258-268 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Солохи Олега Володимировича.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №534/799/20 (провадження №2-з/534/22/20) передати в канцелярію Комсомольського міського суду Полтавської області для визначення судді в порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Солоха