єдиний унікальний номер справи 546/510/20
номер провадження 2/546/336/20
23 жовтня 2020 року м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Романенко О.О.,
за участю секретаря судового засідання Захарченко Л.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Решетилівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 546/510/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -
14.07.2020 позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, у якому просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі 900 грн щомісяця, та стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, з моменту набрання законної сили рішенням та до досягнення дитиною повноліття.
Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 14.07.2020.
За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 14.08.2020 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. , яку зараховано до штату суду наказом від 06.07.2020 № 27а-ОС та повноваження на здійснення правосуддя якої розпочалися із 28.07.2020.
Ухвалою судді від 15.09.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачці термін для усунення недоліків.
01.10.2020, у встановлений судом строк, позивачкою до суду подано клопотання про усунення недоліків, яким у повному обсязі усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою судді від 15.09.2020.
05.10.2020 суддею Романенко О.О. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін, призначено відкрите судове засідання.
У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався.
Сторони у судове засідання не з`явились.
23.10.2020 позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.31).
Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи,. що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.29). Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило, тому суд, за письмової згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 23.11.2013 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 10.07.2019 у справі № 546/719/18 (а.с.9-10).
Сторони мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним актовим записом № 3 згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.07.2014 (а.с.4).
Згідно довідки Виконавчого комітету Лиманської Першої сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 13.07.2020 № 02-25/228 (а.с.8), малолітня ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю - позивачкою у справі.
Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 10.04.2019 у справі № 546/687/18 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 грн щомісячно, починаючи з 05.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-12).

Спір у справі виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Враховуючи системний аналіз норм чинного законодавства, суд вважає, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №6-143цс.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Судом встановлено, що на даний час розмір раніше стягнутих аліментів за рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 10.04.2019 у справі № 546/687/18 є недостатнім для утримання малолітньої дочки сторін - ОСОБА_3 , оскільки в силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері та ставить її у скрутне матеріальне становище.

При цьому суд враховує те, що відповідач є особою працездатного віку, зі слів позивачки має стабільний дохід та працює у ПрАТ «АТП «Атлант», не має на утриманні інших неповнолітніх дітей, відповідач не спростував даних обставин у встановленому процесуальним законом порядку, та зважаючи на збільшення потреб ОСОБА_3 у матеріальному утриманні, збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини з 2019 року, вважає необхідним і достатнім збільшити розмір аліментів, що присуджені до стягнення з відповідача на користь позивачки у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку .

Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці.

В частині вимог позивачки щодо стягнення аліментів з врахуванням індексу інфляції, суд приходить до наступного.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Нормами чинного законодавства не передбачено врахування індексу інфляції у разі стягнення аліментів у певній частці всіх видів доходу.

Зважаючи на те, що позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у вигляді частки його доходу, а не у твердій грошовій сумі, норми ч. 2 ст. 184 СК України у даному випадку не підлягають застосуванню.

Тому, у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів із застосуванням індексу інфляції необхідно відмовити.

Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про збільшення розміру аліментів.

Згідно з ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, позивачку звільнено від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору за ставкою станом на день пред`явлення позову - 14.07.2020, що становлять 840,80 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280, 281, 352, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 10.04.2019 у справі № 546/687/18, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн на 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання н малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів з урахуванням індексу інфляції- відмовити за безпідставністю.

Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 23 жовтня 2020 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 );

відповідач - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; місце роботи: ПрАТ «АТП «Атлант» (код ЄДРПОУ - 01004557; вул. Пирогівський Шлях, буд. 167-А, Голосіївський район, м. Київ).

Суддя О.О. Романенко