Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1818/19
Провадження № 2/711/119/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

за участі:

представника позивача Прокопчука О.В.

представника відповідача Павлик Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські транспортні лінії», Приватного підприємства «Агроспецпроект» про зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» звернулося до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна,

В обґрунтування позову вказує, що він (позивач) є власником вбудовано-прибудованого приміщення 1-ого поверху літ. А-9, А-1 з №1-1 по №1-12, яке знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Сергія Амброса (колишня Орджонікідзе), 70. Право власності підтверджується свідоцтвом, виданим приватним нотаріусом ЧМНО Кондаковою Н.В. № 2566, зареєстрованим в ДПРРНМ за №28510085.

Згідно інформації ДРРПНМ щодо вказаного майна існує обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, накладеного постановою Придніпровського відділу ДВС про арешт майна АА041655 від 21.03.2011 року (реєстраційний номер обтяження 10996964) в межах виконавчого провадження щодо боржника - ТОВ «Українські транспортні лінії» ().

Також вказує, що наявність даного обтяження у вигляді арешту порушує його (позивача) право на розпорядження даним майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, придбаною в законному порядку.

Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Просить суд - зняти арешт з вбудовано-прибудованих нежитлових приміщень 1-ого поверху літ. А-9, А-1, з №1-1 по №1-12 по вул. Сергія Амброса (колишня вул. Орджонікідзе), 70 в м. Черкаси, які на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс», накладений постановою Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 21.03.2011 року про арешт майна (реєстраційний номер обтяження 10996964. Стягнути з відповідача сплачену позивачем суму судового збору.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.03.2019 року у справі відкрито провадження та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, до участі в справі в якості співвідповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські транспортні лінії», Приватне підприємство «Агроспецпроект».

В судовому засіданні представник позивача - Прокопчук О.В. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Також просив врахувати, що вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення 1-ого поверху літ. А-9, А-1, з №1-1 по №1-12 по вул. Сергія Амброса (колишня вул. Орджонікідзе), 70 ніколи не належали на праві власності ТзОВ «Українські транспортні лінії», на майно якого і був накладений арешт, а належали ПП «УкрТрансЛінії».

В судовому засіданні представник відповідача Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Павлик Н.І. не заперечувала проти задоволення позову. Також пояснила, що на виконанні в Придніпровському відділі ДВС у місті Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) не перебуває виконавчих проваджень що боржника ТзОВ «Українські транспортні лінії» в межах якого накладався арешт на майно боржника.

В судове засідання представники відповідачів ТзОВ «Українські транспортні лінії», ПП «Агроспецпроект» не з'явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представника позивача - Прокопчука О.В., представника відповідача Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Павлик Н.І., дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» на праві власності належать вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення 1-ого поверху літ. А-9, А-1, з №1-1 по №1-12 по вул. Сергія Амброса (колишня вул. Орджонікідзе), 70 в м. Черкаси, загальною площею 205,2 кв.м. Вказане стверджується свідоцтвом від 17.12.2018 року, актом про реалізацію предмету іпотеки від 06.12.2018 року, витягом з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №150007427 від 18.12.2018 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №199302572 від 06.02.2020 року (а.с. 4, 5, 9, 80-83).

Також за матеріалів справи вбачається, що на вищевказані вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення 1-ого поверху літ. А-9, А-1, з №1-1 по №1-12 по вул. Сергія Амброса (колишня вул. Орджонікідзе), 70 в м. Черкаси постановою Придніпровського відділу ДВС АА041655 від 21.03.2011 року накладений арешт, як на майно ТзОВ «Українські транспортні лінії (код 36090680). Вказане також стверднуться витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності №150007427 від 18.12.2018 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №199302572 від 06.02.2020 року.

Відповідно до відповіді Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 13.05.2019 року № 12404, на виконанні в Придніпровському відділі державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебували виконавчі провадження № 34761373 та №37264285 про стягнення заборгованості з ТзОВ «Українська транспортні лінії» (), які закінчені в 2013 році на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Дані виконавчі провадження знищені ще в 2017 році в зв'язку із закінченням терміну їх зберігання (а.с. 26).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, придбаною в законному порядку.

Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз'яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до положень частини першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

В судовому засіданні встановлено, що виконавчі провадження № 34761373 та №37264285 про стягнення заборгованості з ТзОВ «Українська транспортні лінії» (), в яких і був накладений арешт на вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення 1-ого поверху літ. А-9, А-1, з №1-1 по №1-12 по вул. Сергія Амброса (колишня вул. Орджонікідзе), 70 в м. Черкаси, завершені ще 2013 році на підставі п. 2 ст. 37, п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» і самі виконавчі провадження знищені в 2017 році в зв'язку із закінченням терміну їх зберігання. Вказане стверджується відповіддю Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 13.05.2019 року вих. №12404 та від 26.11.2019 року вих. №37370 (а.с. 26, 54). Однак арешт на вищевказані нежитлові приміщення, які на даний час належать позивачу, до даного часу не знятий, що чинить перешкоди останньому у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Вимоги ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України передбачають, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з арештом нерухомого і рухомого майна, що унеможливлює вільно володіти, користуватись та розпоряджуватись ним. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Статтею ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що виконавчі провадження № 34761373 та №37264285, в яких і був накладений арешт на вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення 1-ого поверху літ. А-9, А-1, з №1-1 по №1-12 по вул. Сергія Амброса (колишня вул. Орджонікідзе), 70 в м. Черкаси, закінчені ще 2013 році і самі виконавчі провадження знищені ще в 2017 році, тому суд приходить до висновку про задоволення позову ТзОВ «Юрфактор Сервіс» так, як арешт майна, яке на даний час належить останньому на праві власності, порушує його законні права на розпорядження своєю власністю.

До того ж суд, враховує, що на вищезгадані вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення 1-ого поверху літ. А-9, А-1, з №1-1 по №1-12 по вул. Сергія Амброса (колишня вул. Орджонікідзе), 70 в м. Черкаси, як на майно ТзОВ «Українська транспортні лінії» () був накладений помилково, оскільки ці приміщення саме цій юридичній особі не належали, а належали іншій юридичній особі - Приватному підприємству «УкрТрансЛінії (), що стверджується Договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 05.03.2007 року, актом про реалізацію предмета іпотеки від 06.12.2018 року згідно якого вищевказані приміщення, як майно Приватного підприємства «УкрТрансЛінії () були реалізовані на електронних торгах ТзОВ «Юрфактор Сервіс» (а.с. 8).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,12, 13, 81, 82, 89, 133, 139, 141, 259, 263, 265, 273 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 328, 316, 317, 319, 387, 391, 392 ЦК України, постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські транспортні лінії», Приватного підприємства «Агроспецпроект» про зняття арешту з нерухомого майна - задовольнити.

Звільнити з під-арешту, накладеного постановою Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 21.03.2011 року про арешт майна, майно боржника, а саме вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення 1-ого поверху літ. А-9, А-1, з №1-1 по №1-12 по вул. Сергія Амброса (колишня вул. Орджонікідзе), 70 в м. Черкаси, які на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» (реєстраційний номер обтяження 10996964 від 28.03.2011 року).

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 10.02.2020 року.

Головуючий: В.М. Скляренко