Справа № 357/6381/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
22 жовтня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Орєхова О.І.,
за участі секретаря - Сокур О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-
02 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на наступні обставини.
З 03 липня 2010 року вона, ОСОБА_1 , перебувала з відповідачем ОСОБА_2 в шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 593.
Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 24 червня 2020 року даний шлюб було розірвано.

Неповнолітня дочка наразі зареєстрована за адресою реєстрації батьків: АДРЕСА_1 , але проживає разом із позивачем у її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , та утримується нею в повному обсязі самостійно. Спільна малолітня дитина перебуває на повному утриманні позивачки, оскільки ОСОБА_2 фактично самоусунувся від несення будь-яких істотних витрат на її утримання та виховання, долею дитини не цікавиться.

Спору із ОСОБА_2 про місце проживання спільної дитини не мають, проте між нами не досягнуто угоди про її подальше утримання.

Відповідач ОСОБА_2 , на даний час офіційного місця роботи та постійного доходу немає, лише планує офіційне працевлаштування, працює неоформленим та неофіційно (періодичні заробітки), сім`ю матеріально не утримує, на обліку осіб, які потребують працевлаштування, в Державній службі зайнятості не перебуває. Відповідач веде аморальний та асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, має співмешканку, з якою проживає в квартирі за своєю адресою.

Крім того, ОСОБА_2 не приділяє жодної достатньої уваги вихованню та розвитку спільної дитини. Сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Також, відповідно до сімейного законодавства, батьки рівні у своїх обов`язках щодо утримання дітей.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Всупереч вказаній нормі законодавства ОСОБА_2 протягом тривалого часу не бере жодної дієвої участі у вихованні та утриманні їхньої спільної доньки.

Згідно із положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Також ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Позивач на даний час офіційно не працевлаштована та немає доходу у вигляді заробітної плати. Джерелом отримання доходу для позивача є плата за передання в оренду власного нерухомого майна (житловий будинок та земельна ділянка на території Топорівської сільської ради Ружинського р-ну Житомирської області).

Крім того, вона швея за освітою, власноручно виготовляє швейні вироби, які розповсюджує та реалізовує замовникам через мережу Інтернет.

Вона самостійно за власний кошт та в повному обсязі утримує та доглядає спільну із відповідачем доньку ОСОБА_4 , оплачує її харчування, лікування (за потреби), одяг, здобуття нею освіти та несе додаткові витрати, пов`язані із розвитком художніх та творчих здібностей дитини, відвідання нею гуртків, секцій та художніх студій.

Виходячи з викладеного та зважаючи на власне матеріальне становище, позивач своїми силами може забезпечити лише мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення спільної із відповідачем доньки.

Відтак, відповідач, як батько доньки ОСОБА_4 , є особою працездатного віку, із задовільним станом здоров`я, має всі фінансові можливості і зобов`язаний законом сплачувати аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно із положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 року № 294-ІХ встановлено наступні показники прожиткового мінімуму для неповнолітніх осіб віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218,00 гривень, з 1 липня - 2318,00 гривень, з 1 грудня - 2395,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

А тому вважає належним способом захисту прав спільної з ОСОБА_2 неповнолітньої ОСОБА_4 присудження судом до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 щомісячних аліментів для утримання ОСОБА_4 на рівні 1/4 частини від усіх видів його місячного доходу, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (станом на дату подання позову - 2218,00 грн. на місяць) з відповідною індексацією в разі підняття законодавцем рівня прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач доводить до відома суду, що за її даними ОСОБА_2 наразі інших утриманців немає, він працездатний, отримує періодичний дохід, має нерухоме майно (квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у його приватній власності), його вік і стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він здатний сплачувати такий розмір аліментів.

Також позивач звернулася за правовою допомогою до адвоката та понесла певні витрати на отримання допомоги, орієнтовний розмір витрат складає дві тисячі гривень.

Просила суд стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з відповідною індексацією в разі законодавчого підняття рівня прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в розмірі 2218 грн. Судові витрати (в т.ч. витрати по сплаті судового збору та понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу) покласти на відповідача ОСОБА_2 (а.с. 1-6).

Ухвалою судді від 24 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 39-40).

21 жовтня 2020 року за вх. № 40268 судом отримано клопотання від представника позивача, адвоката Зайцева В.С., який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 1/06/2020 від 01.06.2020 року та ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 02.06.2020 року, про відшкодування витрат на правничу допомогу, яке містить наступне.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2020 року відкрите провадження у справі № 357/6381/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання спільної малолітньої дитини ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 звертає увагу суду, що за освітою не є професійним юристом, а тому для захисту своїх порушених прав була змушена звернутись за професійною правничою допомогою до адвоката Зайцева Всеволода Сергійовича.

Між позивачкою (клієнт за договором) та Зайцевим B.C. (адвокат за договором) було укладено договір про надання правової допомоги № 1/06/2020 від 01.06.2020 року. Із тексту договору вбачається, що його предметом є саме представництво інтересів і юридичний захист прав ОСОБА_1 у справі про розірвання шлюбу із ОСОБА_2 та стягнення з останнього аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області.

На виконання зазначеного договору сторонами були вчинені конкретні дії, що складають зміст його предмету та безпосередньо стосуються взаємних прав і обов`язків клієнта та адвоката. Зокрема, адвокатом було надано комплекс правових послуг та інших видів професійної юридичної допомоги, пов`язаних із підготовкою позовної заяви у справі (консультування, надання правових висновків, формування доказової бази, аналіз законодавства і судової практики із сфери врегулювання спірних правовідносин, написання позовної заяви, оформлення інших документів у відповідності до вимог процесуального законодавства, остаточне складення примірників позовної заяви із доданими до неї документами та направлення їх до суду, тощо), детальний перелік яких наведено в акті № 1 від 24.06.2020 року приймання-передачі правових послуг за договором про надання правової допомоги № 1/06/2020 від 01.06.2020 року.

ОСОБА_1 , в свою чергу, зазначені послуги були прийняті в повному обсязі та без зауважень по кількості і якості, що підтверджується підписанням ним вказаного акту. Крім того, позивачем 24.06.2020 року на розрахунковий рахунок адвоката було здійснено перерахування гонорару за виконані роботи в сумі 2000,00 грн., кошти в той же день були отримані адвокатом.

У відповідності до приписів ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються а судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

А тому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі дві тисячі гривень (а.с. 70-71).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник Зайцев Всеволод Сергійович, який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 1/06/2020 від 01.06.2020 року та ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 02.06.2020 року (а.с. 29-30) не з`явились, представник позивача надав до суду заяву, отримана судом 22.10.2020 року за вх. № 40450, в якій просив справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, розглянути за відсутності позивача та представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 80).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчиненням іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь - кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Отже, відповідач ОСОБА_2 про слухання справи, яке було призначено на 22 жовтня 2020 року був завчасно повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи.

З боку відповідача ОСОБА_2 жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Також, не надходив і відзив на позовну заяву ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явились в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року постановлено провести розгляд справи в заочному порядку.

Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення аліментів, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2010 року між позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 593 (а.с. 12).

Згідно з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 26 вересня 2012 року, серії НОМЕР_1 , вбачається, що батьками останньої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 13).

Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду № 357/4440/20 2/357/2187/20 від 24 серпня 2020 року шлюб, який зареєстрований 03 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 593, було розірвано (а.с. 51).

З наявної у матеріалах справи копії витягу з реєстру територіальної громади м. Біла Церква, який виданий 16.06.2020 року за вих. № 15.2-03/2423 Центром надання адміністративних послуг вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані четверо осіб, з яких позивач ОСОБА_1 та її неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові Цивільного касаційного суду Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі № 490/4522/16-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

На підставі ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Разом з тим, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не приділяє належної уваги своїй донці та не в повному обсязі надає матеріальної допомоги.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальне становище дитини та матері, матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на користь позивача ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 липня 2020 року і до досягнення донькою повноліття.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., суд зазначає наступне.

У відповідності до приписів ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються а судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В судовому засіданні було встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Зайцевим Всеволодом Сергійовичем було укладено договір про надання правової допомоги № 1/06/2020 від 01.06.2020 року. Із тексту договору вбачається, що його предметом є представництво інтересів і юридичний захист прав ОСОБА_1 у справі про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області.

На виконання зазначеного договору сторонами були вчинені конкретні дії, що складають зміст його предмету та безпосередньо стосуються взаємних прав і обов`язків клієнта та адвоката. Зокрема, адвокатом було надано комплекс правових послуг та інших видів професійної юридичної допомоги, пов`язаних із підготовкою позовної заяви у справі (консультування, надання правових висновків, формування доказової бази, аналіз законодавства і судової практики із сфери врегулювання спірних правовідносин, написання позовної заяви, оформлення інших документів у відповідності до вимог процесуального законодавства, остаточне складення примірників позовної заяви із доданими до неї документами та направлення їх до суду, тощо), детальний перелік яких наведено в акті № 1 від 24.06.2020 року приймання-передачі правових послуг за договором про надання правової допомоги № 1/06/2020 від 01.06.2020 року.

Позивачем ОСОБА_1 , зазначені послуги були прийняті в повному обсязі та без зауважень по кількості і якості, що підтверджується підписанням ним вказаного акту. Крім того, позивачем 24.06.2020 року на розрахунковий рахунок адвоката було здійснено перерахування гонорару за виконані роботи в сумі 2000,00 грн., кошти в той же день були отримані адвокатом.

Отже, з боку позивача дійсно було понесено витрати на правничу допомогу, сума яких складає 2000,00 гривень та підтверджується актом № 1 від 24.06.2020 року приймання -передачі правових послуг за договором про надання правової допомоги № 1/06/2020 року від 01.06.2020 року та копією квитанції про перерахування гонорару за виконані роботи.

Враховуючи ту обставину, що документально підтверджено понесення позивачем витрат на правничу допомогу, а тому з відповідача підлягають до стягнення витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З 1 січня 2020 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» ставки судового збору змінюються.

Як визначено у Законі, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивач ОСОБА_1 при звернені до суду з вищевказаним позовом була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 179, ст. ст. 180-184, ч. 1 ст. 191 СК України, ст.ст. 4, 13, 19, 82, 206, 133, 141, 211, 247, 263, 265, 273, 280-289, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства», ст. 51 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Конвенцією ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Законом України «Про судовий збір», суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, - задовольнити частково.

Стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, РНОКПП - НОМЕР_2 , паспорт, серії НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Топори, Ружинського району, Житомирської області, РНОКПП - НОМЕР_4 , паспорт, серії НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 липня 2020 року і до досягнення донькою повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, РНОКПП - НОМЕР_2 , паспорт, серії НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Топори, Ружинського району, Житомирської області, РНОКПП - НОМЕР_4 , паспорт, серії НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 судові витрати за професійну правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.)

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, РНОКПП - НОМЕР_2 , паспорт, серії НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , судовий збір на користь держави в сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області потягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 , паспорт, серії НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , паспорт, серії НОМЕР_3 ).

Повне заочне судове рішення складено 22 жовтня 2020 року.

Заочне рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов