ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2020 року м. Кропивницький

справа № 383/1196/19

провадження № 22-ц/4809/1146/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя-доповідач): Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

за участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бондаренко Ірина Анатоліївна на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 червня 2020 року, у складі головуючого Замши О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на земельну частку (пай) та витребування земельної частки (паю) з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на земельну частку (пай) та витребування земельної частки (паю) з чужого незаконного володіння.

В обгрунтування позову вказував, що він як член КСП «Рассвет» в 1997 році отримав сертифікат серії КР №0232450, зареєстрований 01.12.1997 на право на земельну частку (пай) площею 8,25 умовних кадастрових гектарів. Вказаний сертифікат на державний акт на право власності на земельну ділянку не змінював, передав його відповідачу ОСОБА_2 , а земельну ділянку передав йому в оренду.

На даний час він має намір оформити право власності на належну йому земельну ділянку, однак не має сертифікату та позбавлений права власності на земельну ділянку, яка йому належить відповідно сертифіката.

Просив витребувати з чужого незаконного володіння земельну ділянку та визнати його право на земельну частку (пай).

Відповідач - ОСОБА_3 просила застосувати строк позовної давності, оскільки спірні правовідносини виникли ще у 2000 році.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необгрунованість судового рішення, яке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду з повідомлення (викликом) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника позивача адвоката Бондаренко І.А., пояснення відповідачів, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на необґрунтованість позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 набув право на земельну частку (пай), розміром 8,25 га , як член КСП «Рассвет» та отримав відповідний сертифікат Серія КР №0232450, зареєстрований 01.12.1997 за №450 (а.с. 53).

ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався.

Згідно ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» земельна частка, право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості) є невитребуваною. Право розпорядження такими земельними частками відповідно до Закону належить сільським, селищним, міським радам.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Докази того, що позивач звертався до сільської ради з питанням про виділення земельної ділянки в натурі відсутні, а також відсутнє будь яке рішення про відмову у виділенні такої земельної ділянки на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай).

Правильним є посилання суду першої інстанції на те, що право на земельну частку (пай) не перейшло до відповідачів.

В матеріалах справи відсутні докази (рішення органів місцевого самоврядування) про передачу у користування не витребуваної земельної ділянки відповідачам або і будь яким іншим особам .

Тому, відповідачі не мають право розпоряджатися даною земельної ділянкою і вимога про витребування земельної ділянки є необґрунтованою.

Також судом правильно встановлено , що відповідачі не набули права покупця земельної частки згідно договору купівлі-продажу, який не був нотаріально посвідчений і є нікчемним в силу закону, і як наслідок вони не мають підстав для оспорення права позивача на земельну частку.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Позивач не набув права власності на конкретне майно - земельну ділянку.

Земельна ділянка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) в натурі не виділялася, а відтак не може бути витребуване майно, яке не є об`єктом цивільного права.

З питанням про надання земельної ділянки в натурі до уповноваженого органу ОСОБА_1 не звертався.

Таким чином ,спосіб захисту порушеного права визначений позивачем не відповідає встановленим судом обставинам.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бондаренко Ірина Анатоліївна - залишити без задоволення.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

22.10.2020 складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: Л.М. Дьомич

О.А. Письменний