Справа № 351/2717/19
Номер провадження №2/351/215/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Нагірняк В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Соломійчук К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Снятинської районної ради «Снятинська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі в зв`язку з незаконним звільненням та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом до Комунального некомерційного підприємства Снятинської районної ради «Снятинська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі в зв`язку з незаконним звільненням та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, мотивуючи тим, що 12.03.2008 р. позивачка була прийнята на посаду сестри медичної дільничої консультації тимчасово. 05.05.2010 р. остання була переведена на 0,75 ставки сестри медичної процедурної дитячого відділення постійно, де і працювала до свого звільнення. 31 жовтня 2019 року наказом № 97 позивачку звільнено з посади сестри медичної процедурної дитячого відділення на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників. Вважає її звільнення незаконним, таким що не відповідає вимогам чинного законодавства з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно звільнення до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав зазначених у пп. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч. ч. 1,3 ст. 49 -2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений цим орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Таким, чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скорочені численності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. З ст. 42-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06. 11. 1992 року № 9 « Про практику розгляду судами трудових спорів « визначено, що при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати , чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема реорганізація або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Всупереч вищенаведених норм законодавства жодної вакантної посади позивачці керівництвом Снятинської ЦРЛ не пропонувалось, хоча роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюються, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Так, позивачці стало відомо у 2015 році, що в пологовому відділені Снятинської ЦРЛ буде вільна посада чергового акушера, так як працівник даного відділення звільнився з роботи. Позивачка маючи освіту акушера після закінчення Чернівецького медичного коледжу Буковинського Державного медичного університету звернулась до головного лікаря ОСОБА_3 , щоб її перевели на дану посаду, але їй було відмовлено і прийнята зовсім інша людина, відразу після закінчення Вашківецького медичного коледжу.

15 серпня 2016 року позивачка знову звернулась письмово до головного лікаря Снятинської ЦРЛ ОСОБА_3 з проханням перевести її на посаду сестри медичної палати дитячого відділення , так - як звільнялася з роботи ОСОБА_4 , а позивачка отримувала тільки - 0, 75 ставки і мала можливість перейти на її посаду і повну ставку, але їй знову було відмовлено і прийнято на цю вивільнену посаду у відділені в якому працювала позивачка, зовсім іншу людину з іншого відділення / неврологічного /.

На початку 2017 року, у дитячому відділенні де позивачка працює медичною процедурною сестрою з оплатою - 0,75 ставки, знову звільняється посада палатної сестри медичної де працювала ОСОБА_5 і позивачка знову звернулась до головного лікаря ОСОБА_3 , щоб її перевели на цю посаду, так - як вона працювала тільки на - 0,75 ставки і вже третій раз було відмовлено, а при цьому було відкликано з декретної відпустки ОСОБА_6 , яка була в той час вже забезпечена постійною роботою і повною ставкою.

22 серпня 2018 року позивачці було направлено повідомлення № 13 за підписом головного лікаря Снятинської ЦРЛ ОСОБА_3 про те, що 31 жовтня 2018 року вона буде звільнена з посади сестри медичної процедурної дитячого відділення Снятинської ЦРЛ в зв`язку з скороченням цієї посади з наступним звільненням з займаної посади згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Тобто позивачку мали у 2018 році звільняти за скороченням штату працівників, але їй в той час було запропоновано головним лікарем Снятинської ЦРЛ ОСОБА_3 перейти на 0,5 посади сестри медичної палати та 0,5 ставки сестри медичної палати інтенсивної терапії дитячого відділення, яке в той час було вакантне, що позивачка і зробила і працювала по день свого звільнення.

01 листопада 2019 року, посада позивачки сестри медичної процедурної дитячого відділення Снятинської ЦРЛ на якій вона працювала до 31 жовтня 2018 року і з якої була переведена на 0, 5 посади сестри медичної палатної та 0, 5 ставки сестри медичної палати інтенсивної терапії дитячого відділення Снятинської ЦРЛ, чому було знову відновлена, але вона була звільнена з роботи наказом від 31 жовтня 2019 року і мені не було запропоновано відновлену посаду, де вона працювала до 31.10.2018 року, а запропоновано позивачці переведення на посаду акушерки поліклінічного відділення тимчасово на час відпустки по догляду за дитиною основного працівника з 01.11.2019 року, від якої позивачка відмовилась по причині того, що ця посада в любий час може бути зайнята основним працівником і її буде звільнено з роботи вже з інших підстав, які позивачка не зможе оскаржити в суді. Зазначила, що в наказі №97 від 31.10.2019 р. про звільнення з посади сестри медичного дитячого відділення відсутній підпис директора КНП РСС «Снятинська ЦРЛ п. ОСОБА_3 », що також є порушенням при звільненні позивачки.

У даному наказі про звільнення позивачки вказано, її останню звільнено з посади медичної сестри дитячого відділення Снятинської ЦРЛ за п.1 ст. 40 КЗпП України. зазначила, що у трудовій книжці у відомостях про роботу записано, що з 01.11.2018 р. позивачку переведено на 0,5 посади сестри медичної палатної та 0, 5 ставки сестри медичної палати інтенсивної терапії дитячого відділення. Однак наявна розбіжність так як згідно наказу №97 від 31.10.2019 р. позивачку звільняють як сестру палати інтенсивної терапії дитячого відділення, але залишилась посада - 0,5 ставки сестри палатної дитячого відділення, але позивачку всеодно звільнили.

Окрім того, вважає, що її звільнення пройшло з грубим порушенням трудового законодавства в частині надання згоди профспілкового комітету Снятинської ЦРЛ. Так, згідно ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу повинно здійснюватися за попередньою згодою виборчого органу первинної профспілкової організації. Розірвання трудового договору з підстав п.1 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попердньою згодою виборчого органу профспілкової організації.

Позивачка зазначила, що її було запрошено на засідання профспілкового комітету 28.10.2019 р., де не було вирішено питання щодо надання згоди на звільнення позивачки. 31.10.2019 р. позивачці передзвонила голова профкому ОСОБА_7 , яка повідомила, що не обхідно прийти на повторне засідання профкому про надання згоди на її звільнення. На даному засіданні був присутній директор КНП РСС «Снятинська ЦРЛ» ОСОБА_3 , який фактично керував даним засіданням, на якому позивачці знову нічого не було сказано, яке рішення було прийнято про її звільнення. Вважає, що дані засідання були проведені з грубим порушенням трудового законодавства, яке передбачає надання згоди на звільнення працівника за згодою профспілкового комітету.

Вважає, що відповідач повинен сплати їй заробітну плату за час незаконного звільнення. Також згідно довідки від 13.03.2020 р. заробітна плата за травень, червень, липень, серпень, вересень, та жовтень місяць складає 47 699 грн., що становить середньомісячну заробітну плату за цей період 7 949 грн. 87 коп., а тому позивачка звернулася до суду із позовом в якому просить наказ №97 від 31.10.2019 р. про її звільнення з посади сестри медичної дитячого відділення Снятинської ЦРЛ у зв`язку із скороченням штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України визнати незаконним та скасувати . Поновити її на відновленій з 01.11.2019 р. на посаді медичної процедурної дитячого відділення Снятинської ЦРЛ, з якої вона була звільнена в зв`язку з скороченням даної посади 31.10.2018 р. і яка була основною посадою позивачки.

Стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням її з роботи за період з травня місяця 2019 р. по 01.11.2019 р. в сумі 47 699, 25 грн. (середньомісячна заробітна плата за цей період становить 7 949,87 грн.) та стягнути з відповідача всі судові витрати.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позові та зазначили, що ліквідація відбулась і позивачка залишилась у дитячому відділенні на 0,5 ставки. Було відновлено дві посади, однак не пропонували позивачці дану посаду , а на неї перевели іншого працівника. Повідомлення про скорочення позивачці не вручали.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, з підстав викладених у відзиві, зазначила, що відбулася реорганізація ЦРЛ і у зв`язку з цим відбулося скорочення. Було складено акт, в якому пропонували позивачці посаду старшої сестри медичного операційного блоку. Окрім того, є витяг з протоколу профспілки про надання 31.10.2018 р. дозволу на звільнення позивачки. Позивачка відмовилася від підпису, про що було складено акт.

Заслухавши позивачку та її представника, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з трудових правовідносин, до яких застосовуються положення Кодексу законів про працю України.

Розглядаючи спір про поновлення на роботі, суд повинен з`ясувати наявність законних підстав для звільнення працівника, додержання роботодавцем вимог закону щодо звільнення, наявність підстав для поновлення працівника на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 зазначила, що працює інспектором відділу кадрів Снятинської ЦРЛ. Підтвердила той факт, що ОСОБА_1 повідомлялась про звільнення у зв`язку із скороченням штату у зв`язку з реорганізацією. Позивачці усно пропонували посаду старшої медичної сестри, другий раз пропонували акушерки поліклінічного відділення - остання відмовилася, про що було складено акт.

-З звернення від 17.10.2016 р. слідує, що ОСОБА_1 , яка працює на 0, 75 ставки

процедурної медсестри та доїжджає 60 км в день, зверталась в 2014-2015 рр. перевести в пологове відділення на постійне місце акушеркою. Просила перевести на чергування згідно поданої заяви на постійне місце, яка зареєстрована 15.08.2016 р. на той час інших заяв не поступало.

-З наказу від 05.07.2019 р. №11-в про скорочення штатних посад та внесення змін в

штатний розпис з 01.11.2019 р., з п.1 слідує, що слід скоротити посади лікаря акушер гінеколога акушерського гінекологічного відділення; 0,5 штатної посади лікар- фізіотерапевт; 4,75 штатних посад сестра медична палати інтенсивної терапії дитячого відділення…

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно до вимог ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

-З повідомлення від 22.08.2018 р. №13, сестрі медичній дитячого відділення

ОСОБА_1 , про скорочення посади сестри медичної процедурної дитячого відділення Снятинської ЦРЛ та наступне звільнення з займаної посади згідно п.1 ст. 40 КЗпП, яке заплановано на 31.10.2018 р. повідомлялося про можливе переведення на 0, 5 посади сестри медичної палатної та 0,5 ставки сестри медичної палати інтенсивної терапії дитячого відділення, яка в даний час є вакантною .

- З повідомлення від 27.07.2019 р. №9 ОСОБА_1 сестрі медичного дитячого відділення, вбачається, що останній запропоновано переведення на посаду акушерки поліклінічного відділення тимчасово на час відпустки по догляду за дитиною основного працівника з 01.11.2019 р.

- Згідно ксерокопії запису в трудовій книжці, 01.11.2018 р. переведено на 0,5 посади сестри Наказ №181 медичної палати та 0,5 ставки від 24.10.2018 р. сестри медичної палати інтенсивної терапії дитячого відділення.

31.10.2019 р. звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України.

- згідно виписки з протоколу №6 від 31.10.2019 р., відбулося засідання профспілкового комітету, де були присутні: Голова профспілки ОСОБА_7 та всі члени профспілкового комітету запрошені: директор КНП СРР «Снятинська ЦРЛ» ОСОБА_3 , юристконсульт ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , а також були присутні батьки позивачки. По першому питанню щодо звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з скороченням штатних посад в дитячому відділенні КНП СРР «Снятинська ЦРЛ», після обговорення, комітетом одностайно було дано згоду на звільнення сестри медичної дитячого відділення ОСОБА_10 , в зв`язку з тим, що їй було запропоновано вакантні посади, а також ОСОБА_1 була повідомлена за два місяці про майбутнє звільнення з займаної посади відповідно до ст. 49 КЗпП України.

- Згідно виписки з наказу №97 від 31.10.2019 р. про звільнення ОСОБА_1 , звільнено сестру медичного дитячого відділення ОСОБА_1 , 31.10.2019 р. з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України.

- З акту складеного 09.07.2019 р. складеного комісією, вбачається що сестра медична дитячого відділення ОСОБА_1 відмовилась від запропонованої їй вакантної посади старшої сестри медичної операційного блоку хірургічного відділення на постійній основі, в зв`язку із тим, що з 01.11.2019 р. в дитячому відділенні скорочується 4, 75 посади сестри медичної.

Дана посада була запропонована ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що 08.07.2019 р. в дитячому відділенні були проведені збори колективу і вирішено хто підпадає під скорочення відповідно до ст. 42 КЗпП України, в зв`язку з найменшим стажем роботи серед працівників дитячого відділення.

-Згідно акту від 30.08.2019 р. складеного комісією, сестра медична дитячого

відділення ОСОБА_1 відмовилась підписати повідомлення про те, що з 01.11.2019 р. в дитячому відділенні скорочується 4, 75 посади сестри медичної та майбутнє вивільнення її з займаної посади згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. ОСОБА_1 запропоновано переведення на посаду акушерки поліклінічного відділення. Повідомлення взяла, конкретної відповіді не дала, підписати відмовилась.

Встановлено, що згідно наказу від 31.10.2019 р. позивачка була звільнена з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України.

Позивачка повідомлялася про можливе переведення на 0, 5 посади сестри медичної палатної та 0, 5 ставки сестри медичної палати інтенсивної терапії дитячого відділення, яка була вакантною .

У постанові ВС від 31.01.2018року у справі №824/3229/14-а Верховний Суд наголосив, що зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідація, реорганізація, або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників є правом роботодавця, однак це не має бути підставою для зловживання та незаконного звільнення працівників.

Судом перевірено доводи позивача щодо зловживання та її незаконного звільнення, і ці доводи, з урахуванням наявних у справі доказів, не знайшли свого підтвердження.

Разом з тим, суд, проаналізувавши наведені вище докази, дійшов висновку про об`єктивне звільнення позивачки, яке відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства.

У пункті 1 частини першої статті 40 КЗпП України зазначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або реорганізації підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Окрім цього, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, підсумовуючи вищенаведені мотиви, та з урахуванням позовних вимог позивача, суд приходить до висновку, що при звільненні позивача не було порушено норм трудового законодавства, оскільки відповідач звільнив позивачку на підставі і відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі наведеного ст. 15 ЦК України, ст.ст. 40, 42, 233КЗпП України та керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265, 268 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Снятинської районної ради «Снятинська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі в зв`язку з незаконним звільненням та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: М.М.Калиновський