КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Виниченко Л.М.
П О С Т А Н О В А

(Додаткове судове рішення)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (правонаступник акціонерного товариства «Укрсоцбанк») на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Сороки Валерія Миколайовича, Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності,

В с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року позов задоволено частково

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора Сороки В.М. КП «Реєстраційне бюро», м. Київ, індексний номер 47417811 від 19 червня 2019 року про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк», ідентифікаційний , номер запису про право власності 32059478, дата державної реєстрації 13 червня 2019 року.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Не погодившись із таким рішенням, АТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк) залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року залишено без змін.

Питання щодо розподілу судових витрат колегія суддів не вирішувала.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 08 жовтня 2020 року представник позивача - ОСОБА_3 заявила клопотання про стягнення суми судових витрат. Клопотання мотивоване тим, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачка понесла витрати на правову допомогу у розмірі 6300 грн (за підготовку та подачу відзиву, участь у судовому засіданні на території м. Києва), які ,у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги, просить стягнути з відповідача на свою користь. 09 жовтня 2020 року представник позивача ОСОБА_4 направив до Київського апеляційного суду докази на підтвердження понесених витрат.

Колегія суддів доходить висновку про задоволення клопотання та ухвалення додаткового судового рішення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім цього, пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Ухвалюючи по справі судове рішення про залишення апеляційної скарги без задоволення, суд не вирішував питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Разом з цим, як видно із матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 понесла витрати на правову допомогу, пов`язані із розглядом апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк») на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року.

На підтвердження розміру понесених ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги представник позивачки надав суду: договір про надання правової допомоги №214 від 04 вересня 2019 року, укладений між адвокатським об`єднанням «КРАВЕЦЬ І ПАРТНЕРИ» та ОСОБА_1 ; акти приймання-передачі наданих послуг: №386 від 02 жовтня 2020 року, №388 від 02 жовтня 2020 року, №387 від 08 жовтня 2020 року; рахунки на оплату: №546 від 30 вересня 2020 року, №582 від 30 вересня 2020 року, № 569 від 07 жовтня 2020 року; квитанції: №0.0..1 від 02 жовтня 2020 року на суму 3300 грн, №0.0.1816129.1 від 07 жовтня 2020 року на суму 3000 грн.

Апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, враховує, що апеляційну скаргу було залишено без задоволення, в той час як позов ОСОБА_1 було задоволено частково, у апеляційному порядку ОСОБА_1 судове рішення не оскаржувала.

За таких обставин, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат та прийняти постанову, якою стягнути із АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6300 грн.

Колегія суддів також враховує, що клопотання про стягнення витрат на правову допомогу було заявлено у судовому засіданні за присутності представника АТ «Альфа-Банк». Заперечень на вказане клопотання чи заяви про зменшення розміру витрат від учасників справи до апеляційного суду не надходило.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст.133, 137, 246, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути із Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, 6300 (шість тисяч триста) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 .

Акціонерне товариство «Альфа-Банк», адреса: 03150, вул.. Велика Васильківська, 100, м. Київ, .

Головуючий

Судді