Єдиний унікальний номер справи 484/908/19
Провадження № 22-ц/812/1828/20 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, яке ухвалене 03 вересня 2020 року, у приміщенні того ж суду, під головуванням судді Закревського В.І., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

21 лютого 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі-Банк) пред`явило до ОСОБА_1 вищезазначений позов, який обґрунтовувало наступним.

09 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір № NKP0GA (далі Договір), про надання банківських послуг з кредитування, у вигляді не поновлювальної лінії, шляхом видачі кредитних коштів готівкою чи/або перерахування на рахунок, у сумі 14 382 дол. США, із зворотним зобов`язанням, повернути вказані кошти в строк до 09 квітня 2018 року, зі сплатою відсотків за користування позиченими грошима, що становить 1,04% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Для виконання цього договору, Банк відкрив позичальникові рахунок № НОМЕР_1 , для зарахування коштів, спрямованих для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та інших платежів.

В ньому ж, сторони домовилися, що у разі прострочки виконання грошового зобов`язання, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні в день.

На забезпечення виконання Договору, виступає іпотека житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 44,60 кв.м. Заставна вартість предмету іпотеки становить 18 000 дол. США.

22 вересня 2016 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, за умовами якої, кредитний договір відповідача № NKP0GA від 09 квітня 2008 року, переведено з валюти долар США в валюту гривня. Розмір кредиту після проведення конвертації, з урахуванням винагороди банку складає, 138 493 гривні 56 копійок та відсоткова ставка за користування кредитом вже становить 18 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом.

У порушення умов договору, відповідач зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 06 лютого 2019 року, утворилася заборгованість у сумі 123 273 гривні 95 копійок, з яких:

- 93 368 гривень 80 копійок - заборгованість за тілом кредиту;

- 20 071 гривня 20 копійок - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 9 833 гривні 95 копійок - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Посилаючись на наведене, Банк просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 123 273 гривні 95 копійок.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 вересня 2020 рокупозов Банку задоволено частково.

З відповідача на користь Банку, в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту станом на 06 лютого 2019 року, по кредитному договору №NKP0GA від 09 квітня 2008 року, стягнуто борг в сумі 93 368 гривень 80 копійок. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Банк подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду в частині відмови у задоволені позову про стягнення процентів та пені є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, просить його скасувати та ухвалити, в названій частині, нове рішення - про задоволення вимог Банку у повному обсязі.

Апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення суду І інстанції, в частині відмови щодо стягнення процентів та пені,скасувати та прийняти, в названій частині, постанову, про задоволення позовних вимог Банку в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено в оскаржуваному рішення, суд І інстанції виходив з того, що сторони перебувають у правовідносинах, підставою виникнення яких є дійсний договір кредиту. Банком надані належні докази стосовно заборгованості позичальника за тілом кредиту, але підстав для стягнення процентів та пені - немає, так як наявність додаткової угоди про дострокове погодження з вимогами кредитора щодо всієї суми заборгованості (дострокове стягнення), яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду погоджується з встановленими судом 1 інстанції обставинами та правовідносинами, проте його висновки щодо відмови у стягненні процентів та пені, результату вирішення справи, вважає не вірними, не обґрунтованими й не законними.

За Конституцією України, ст. 4, 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 2, 4, 12-13, 367 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, слід зауважити, що, виходячи із загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, в порядку цивільного судочинства регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Відмова від такого права є недійсною.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

В силу ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Зокрема, цивільні права та обов`язки виникають із договорів та інших правочинів, зміст яких, відповідно до статей 203-204, 215 ЦК України, не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; вони вчинені у формі, встановленій законом, особами, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, за їх вільного волевиявлення і відповідно до їх внутрішньої волі і спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Недодержання виписаних вимог в прямо визначених законом випадках робить договір (правочин) нікчемним, а у разі відсутності такого зазначення - може тягнути його недійсність (у повному обсязі або окремої його частини) за судовим рішенням.

Якщо недійсність договору прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним - то він є правомірним і підлягає виконанню сторонами.

Судовий розгляд, яким цивільна справа вирішується по суті, закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до статей 12, 78, 81, 263 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» Про судове рішення у цивільній справі - рішення суду у цивільній справі, як найважливіший акт правосуддя, покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і наповнити реальністю принцип верховенства права, повинен ухвалюватися за неухильного додержання вимог чинного процесуального законодавства про його законність і обґрунтованість.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77 - 78, ч.ч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги і може вийти за їх межі.

Оскаржене судове рішення ухвалено не у повній відповідності з виписаним вище та судовою практикою Великої палати Верховного Суду.

Так, правовідносини щодо стягнення заборгованості за кредитним договором регулюються положеннями Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, і, таке встановлено судом 1 інстанції, 09 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір № NKP0GA , за умовами якого, останній отримав від Банку кредитні кошти у сумі 14 382 дол. США, із зворотним зобов`язанням, повернути вказані кошти в строк до 09 квітня 2018 року, зі сплатою відсотків за користування позиченими грошима, що становить 1,04% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11-14).

В ньому ж, сторони домовилися, що у разі прострочки виконання грошового зобов`язання, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні в день.

На забезпечення виконання Договору, виступає іпотека житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 44,60 кв.м. Заставна вартість предмету іпотеки становить 18 000 дол. США.

22 вересня 2016 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, за умовами якої, кредитний договір відповідача № NKP0GA від 09 квітня 2008 року, переведено з валюти долар США в валюту гривня. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 138 493 гривні 56 копійок та відсоткова ставка за користування кредитом вже становить 18 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 16-17).

Крім того, зазначеною Додатковою угодою №1, Банком було здійснено анулювання частини боргу за вищевказаним кредитним договором, а саме: кредиту у розмірі 2 796 гривень 14 копійок, сума за відсотками, комісією та пенею у розмірі 20 454 гривні 76 копійок, що є прощенням боргу для Позичальника.

В іншій частині кредитний договір № NKP0GA від 09 квітня 2008 року залишений без змін.

Проте, навіть це не спонукало Позичальника вчасно та в повному обсязі виконувати свої зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 06 лютого 2019 року, в нього виникла заборгованість перед Банком у сумі 123 273 гривні 95 копійок, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-10) з яких:

- 93 368 гривень 80 копійок - заборгованість за тілом кредиту, (в тому числі 20 114 гривень 75 копійок простроченої заборгованості за наданим кредитом);

- 20 071 гривня 20 копійок - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, (в тому числі 19 075 гривень 18 копійок залишок заборгованості по процентам, нарахованих на залишок простроченої заборгованості за кредитом);

- 9 833 гривні 95 копійок - загальна сума нарахованої пені пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача на користь банку тіла кредиту, з урахуванням наведених ним правових норм, є вірним, обґрунтованим та законним.

Щодо рішення суду І інстанції, в частині відмови у позовних вимогах Банку про стягнення процентів за користування кредитом, колегія суддів не погоджується, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини 1 статті 1056? ЦК України (в редакції, чинної на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку (частина 3 статті 1056? ЦК України).

В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати проценту ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (частина 4 статті 1056? ЦК України), про кредитодавець зобов`язаний повідомити позичальника.

Пунктом 8.1 Кредитного договору № NKP0GA від 09 квітня 2008 року було передбачено сплата процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1,04 % на місяць.

Додатковою угодою №1 від 22 вересня 2016 року змінено валюту кредитування з доларів США на гривню, та змінено умови, в тому числі і щодо процентної ставки за користування позиченими грошима, яка вже становила 18% річних.

Одночасно було зазначено, що графік погашення є невід`ємною частиною Додаткової угоди №1, і відповідно до нього, повернення кредиту розраховано до 17 вересня 2021 року.

Згідно графіку погашення, позичальник повинен щомісячно до «17» числа, вносити оплату на погашення боргу за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, рівними платежами (а.с. 17).

Таким чином, в такий спосіб, сторони продовжили дію кредитного договору.

За весь період кредитування, а це з 22 вересня 2016 року по 17 вересня 2021 року, Банк планував отримати відсотки у сумі 59 255 гривень 60 копійок, за умови вчасного погашення позичальником кредиту.

Так як позичальник порушував строки погашення, вносив кошти не в повному обсязі, 21 лютого 2019 року Банк звернувся до суду з позовом про стягнення всього залишку тіла кредиту, відсотків за користування та пені, за прострочення виконання зобов`язання, а тому вимога про стягнення відсотків за користування кредитом повинні бути задоволені, оскільки таке передбачено умовами Договору, який відповідає цивільному законодавству.

Апеляційним судом здійснено розрахунок відсотків за користування кредитними коштами, за період з 22 вересня 2016 року по лютий 2019 року, сума яких становить 21 267 гривень 16 копійок.

Оскільки Банком пред`явлено вимогу про стягнення відсотків у сумі 20 071 гривня 20 копійок, то зазначена вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

А тому, з ОСОБА_1 на користь Банку підлягають стягненню відсотки за користування кредитними грошима, станом на лютий 2019 року, що у сумі 20 071 гривня 20 копійок.

Щодо рішення суду в частині відмови у стягненні пені, то колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду не погоджується з висновками суду І інстанції, виходячи з наступних підстав.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Позовна заява Банку, містить вимоги щодо стягнення пені за порушення зобов`язання, у розмірі 9 833 гривні 95 копійок.

Оскільки п.8.4 кредитного договору передбачено стягнення пені у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, а тому, виходячи з вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню і пеня у зазначеному розмірі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, в частині відмови у стягненні відсотків та пені, ухвалено з порушенням норм матеріального права, а тому є усі підстави для його скасування, у цій частині, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України шляхом стягнення з позичальника на користь банку заборгованості за процентами та пеню.

Відповідно до змісту статті 141 стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

А саме, у зв`язку із задоволенням позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку судовий збір у розмірі 1 921 гривню за розгляд справи у суді І інстанції та стягнути 2 881 гривню 50 копійок судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, а всього 3 347 гривень 53 копійки.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 вересня 2020 року, в частині вирішення позовних вимог, щодо відмови у стягненні процентів та пені, скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою названі позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в рахунок погашення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами по кредитному договору №NKP0GA від 09 квітня 2008 року, станом на лютий 2019 року у розмірі 20 071 гривня 20 копійок та пеню у розмірі 9 833 гривні 95 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір, за розгляд справи у суді І інстанції, збільшивши його розмір з 1 454 гривні 97 копійок до 1 921 гривні та стягнути 2 881 гривню 50 копійок судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, а всього 3 347 гривень 53 копійки судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: Т.В. Серебрякова

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2020 року.