Провадження № 2/761/1409/2020
17 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Мальцева Д.О.
при секретарі Чугаєва І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач), третя особа - Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (далі по тексту - третя особа), відповідно до якого просила позбавити батьківських прав відповідача відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2008 по 22.08.2012. В шлюбі у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з матір`ю. З листопада 2012 року відповідач проживає окремо в іншому місці, являється військовослужбовцем російської армії з 2014 року, жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. З 29.05.2014 за рішенням суду відповідач частково сплачував аліменти, водночас, з 2014 року відповідач не цікавився, за які кошти виховується дитина. Позивач зазначає, що дитина знаходиться на повному її утриманні. Дитина займається в гуртках ЗСШ №126 та на бально-спортивних танцях. Окрім того, перевіркою Служби у справах дітей було встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку. З метою забезпечення прав та законних інтересів дитини позивач просить позбавити відповідача батьківських прав.
Від відповідача відзив не надходив.
08.07.2019 ухвалою суду по справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання. Встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.
04.12.2019 ухвалою суду закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.
02.03.2020 ухвалою суду залучено до участі у справі Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації.
В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-ресурсі «Судова влада України».
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Так, згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2008 по 22.08.2012 (а.с. 4, 6).
Так, позивач ОСОБА_1 , та відповідач ОСОБА_2 , є рідними батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , актовий запис №1087 (а.с. 5).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.10.2014 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, ОСОБА_3 , задоволено, присуджено до стягнення аліменти у розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи від дня пред`явлення позову 29.05.2014 (а.с. 7).

Відповідно до Довідки №21 від 11.01.2019, виданої Середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №126 м. Києва, ОСОБА_2 на батьківські збори за період навчання з 2015 по 2018 рік не з`являвся, з вчителями не спілкувався, навчальними досягненнями сина не цікавився.

Згідно листа Начальника слідчого управління військової прокуратури Центрального регіону України Войтенко А. від 23.01.2019 №04/1-152 вих.-19, військовою прокуратурою Вінницького гарнізону здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000115 за підозрою колишніх військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , у тому числі ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України. На даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України у зв`язку з розшуком підозрюваних.

Відповідно до Довідки №260 від 20.12.2018, виданої Київською міської клінічною лікарнею №3, позивач працює на посаді сестри медичної-анестезиста Українського міського центру інтенсивної терапії сепсису з 10.12.2012.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії №9 від 27.05.2020), орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 2 ст. 15 вказаного Закону, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так, відповідач в судове засідання не з`явився, доказів належного виконання своїх батьківських обов`язків не надав.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач без поважних причин належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї малолітньої дитини, не займається її вихованням, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, тобто, ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 182, 184, 190, 198-200 СК України, ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 141, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 274, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ) батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: