КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/7865/18 головуючий у суді І інстанції: Букіна О.М.
провадження №22-ц/824/9479/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
УХВАЛА

Іменем України

13 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтера Імпекс" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ПАТ "Таскомбанк" звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 4 квітня 2014 року між ПАТ "Таскомбанк" та ТОВ "Альтера Імпекс" було укладено кредитний договір № НК 601, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику мультивалютну кредитну лінію, розмір якої на дату підписання даного договору складав 80000000,00 грн., з яких доступний ліміт встановлений у сумі 55000000,00 грн., а позичальник у свою чергу зобов`язувався погасити кредит до 2 жовтня 2016 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 19 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань, 4 квітня 2014 року між ПАТ "Таскомбанк" та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 укладено три окремі договори поруки: № Т 11.03.2014 І 1602, № Т 11.03.2014 І 1604 та № Т 11.03.2014 І 1603 відповідно, за умовами яких останні зобов`язались солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобов`язань ТОВ "Альтера Імпекс" за кредитним договором. Взяті на себе зобов`язання щодо погашення основного боргу по кредиту та нарахованих відсотків позичальник не виконав. Письмові вимоги банку до позичальника та поручителів про погашення боргу залишились без задоволення.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 5000 грн., а також стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 20791152 грн. 11 коп..

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтера Імпекс" про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Таскомбанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 5000,00грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "Таскомбанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 20786152 грн. 11 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3410 грн. 40 коп..

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 04 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2015 року в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" у сумі 20786152 грн. 11 коп. та витрат по сплаті судового збору в сумі 3410 грн. 40 коп. змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 20786152 грн. 11 коп.. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 20786152 грн. 11 коп.. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" витрати по сплаті судового збору по 1705 грн. 20 коп. з кожного.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2015 року, і залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2015 року.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 04 серпня 2020 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2015 року.

Не погодившись із вказаними судовими рішеннями ОСОБА_1 13 серпня 2020 року подав апеляційну скаргу, у якій просить заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 04 листопада 2015 року в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 20786152,11 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1705,20 грн. скасувати та закрити провадження в цій частині. Зазначає, що окрім оскаржуваного судового рішення, позивач звертався до Дзержинського міського суду Донецької області із повністю ідентичним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - ТОВ «Альтера Імпекс» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.04.2014 № НК 601 з поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у сумі 20 786 152 грн. 11 коп. - заборгованість станом на 31.07.2014. року. Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 08 грудня 2014 року (провадження № 2/225/1361/2014), яке набрало законної сили 19.12.2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Таскомбанк» заборгованість в сумі 20786 152 грн. 11 коп. заборгованість станом на 31.07.2014, з яких 19554544 грн. 58 коп. заборгованість за кредитом, 723637 грн. 63 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 512969 грн. 90 коп. - пеня за несвоєчасно поверненні кошти. Вважає, що станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення аналогічний спір за позовними вимогами до нього вже було вирішено рішенням Дзержинського міського суду Донецької області.

АТ "Таскомбанк" подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ТОВ "Альтера Імпекс"відзивів на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи даний спір, і задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позичальник і поручителі належним чином не виконали зобов`язань за кредитним договором та договорами поруки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, а тому ця заборгованість підлягаю стягненню з відповідачів солідарно.

Змінюючи заочне рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь "Таскомбанк" та витрат по сплаті судового збору, суд апеляційної інстанції вказав, що предметом спору в даній справі є різні самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники, умовами договорів поруки передбачено також право кредитора пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, то висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення солідарно з поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки. А тому, сума заборгованості підлягає стягненню окремо з поручителя ОСОБА_1 , а також окремо з поручителя ОСОБА_3 ..

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі всебічної, повної, об`єктивної і безпосередньої оцінки досліджених у справі доказів.

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 4 квітня 2014 року між ПАТ "Таскомбанк" та ТОВ "Альтера Імпекс" було укладено кредитний договір № НК 601, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику мультивалютну кредитну лінію, розмір якої на дату підписання даного договору складав 80000000,00 грн., з яких доступний ліміт встановлений у сумі 55000000,00 грн., а позичальник у свою чергу зобов`язувався погасити кредит до 2 жовтня 2016 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 19 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Альтера Імпекс" за кредитним договором, 4 квітня 2014 року між ПАТ "Таскомбанк" та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 були укладені три окремі договори поруки: № Т 11.03.2014 І 1602, № Т 11.03.2014 І 1604 та № Т 11.03.2014 І 1603 відповідно.

Відповідно до п. 1.1 вказаних договорів поруки поручителі зобов`язуються відповідати перед кредитором, на засадах солідарних боржників, за виконання в повному обсязі боржником зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі кредитного договору № НК 601 від 4 квітня 2014 року, зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього.

При цьому, ОСОБА_2 відповідно до умов пп. 1.2, 2.1 договору поруки № Т 11.03.2014 І 1602 від 4 квітня 2014 року відповідає перед кредитором як солідарний боржник в обсязі не більше 5000 грн., а ОСОБА_1 і ОСОБА_3 згідно п. 1.2 договорів поруки № Т 11.03.2014 І 1604 та № Т 11.03.2014 І 1603 від 4 квітня 2014 року відповідно, відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Внаслідок неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором станом на 31 липня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 20791152 грн. 11 коп., яка складається: 19554544 грн. 58 коп. - заборгованість за кредитом; 723637 грн. 63 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 512969 грн. 90 коп. - пеня.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 08 грудня 2014 року (провадження № 2/225/1361/2014), яке набрало законної сили 19.12.2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Таскомбанк» заборгованість в сумі 20786152 грн. 11 коп. заборгованість станом на 31.07.2014, з яких 19554544 грн. 58 коп. заборгованість за кредитом, 723637 грн. 63 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 512969 грн. 90 коп. - пеня за несвоєчасно поверненні кошти. Суд апеляційної інстанції приймає зазначений доказ, оскільки справа по суті була розглянута судом першої та апеляційної інстанції у відсутності відповідача, отже останній був позбавлений можливості надати відповідний доказ суду.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В даному випадку захист прав позивача здійснюється шляхом подання ним позовної заяви у порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отже, встановлена цивільним процесуальним законом неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили, яке згідно ст.1291 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим для усіх органів та осіб.

Таке повністю узгоджується із принципом юридичної визначеності, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права і відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»). Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України», від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності (визначеності), який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів, а сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи (рішення від 24 липня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», заява №52854/99).

Закриття провадження у справі згідно ст.255 ЦПК України - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про на тотожність спору в частині позовних вимог пред`явлених до відповідача ОСОБА_1 в даній справі та спору по справі №225/4051/14-ц, який вже вирішено.

Зокрема у справах ті ж сторони з тим же статусом, а саме: позивач ПАТ "Таскомбанк" та відповідач ОСОБА_1 ..

Предметом спору в обох справах є вимоги ПАТ "Таскомбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором, в однаковому розмірі та за тей самий період.

Тотожними у цих справах є і підстави позову, оскільки як в даній справі, так і у справі №225/4051/14-ц, в якій ухвалено рішення, що набрало законної сили, позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що між акціонерним товариством «Таскомбанк» та ТОВ «Алтера Імпекс» укладено кредитний договір № НК 601 від 04.04.2014 року, відповідно до якого позичальник, третя особа по справі отримав кредит у розмірі 55000000 (п`ятдесят п`ять мільйонів) грн., зі сплатою відсотків в розмірі 19% річних для траншів, отриманих в гривні та 13% річних для траншів, отриманих в іноземній валюті в доларах США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № НК 601 від 04.04.2014 року між акціонерним товариством «Таскомбанк» та ОСОБА_1 , та позичальником було укладено договір поруки № Т 11.03.2014 І 1604 від 04.04.2014 року. Крім того, між акціонерним товариством «Таскомбанк» та ОСОБА_3 , та позичальником було укладено договір поруки № Т 11.03.2014 І 1603 від 04.04.2014 року. Відповідно до вказаних договорів поруки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 взяли на себе на добровільних засадах зобов`язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов`язанням позичальника, тобто товариства з обмеженою відповідальністю «Альтера Імпекс», які виникають з умов кредитного договору. Відповідно до умов договору позичальник, тобто товариство з обмеженою відповідальністю «Альтера Імпекс» повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобов`язання згідно графіку погашення кредиту. Позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього позивач по справі нарахував заборгованість за кредитом у сумі 19554544 грн. 58 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 723637 грн. 63 коп., пеня за несвоєчасне повернення коштів у сумі 512969 грн. 90 коп..

Наведені підстави позову ПАТ "Таскомбанк" вказані у тексті описової частини судового рішення у справі №225/4051/14-ц та були предметом дослідження судом, що у свою чергу свідчить про повну тотожність позовів.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій помилково розглянули справу відносно позовних вимог до ОСОБА_1 , з урахуванням на наявність рішення суду від 08 грудня 2014 року, що набрало законної сили, постановленого між ПАТ "Таскомбанк" та ОСОБА_1 , про той самий предмет і з тих самих підстав, що унеможливлює розгляд справи.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №619/38/17, де залишаючи без змін судові рішення про закриття провадження у справі, Верховний Суд зазначив про неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ч.3 ст.370ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення апеляційного суду в частині позовних вимог до ОСОБА_1 ухвалене з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню в цій частині із закриттям провадження у справі, оскільки набрало законної сили рішення суду, яке ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись ст.ст.255, 374, 370, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 04 листопада 2015 року в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 20786152 грн. 11 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1705 грн. 20 коп. скасувати.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «15» жовтня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіІ.В. Іванова О.І. Сліпченко