Справа № 456/2245/20
Провадження № 2/456/992/2020
РІШЕННЯ

іменем України

09 жовтня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Куртої В.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання прав та обов`язків забудовника житлового будинку в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 просить визнати за нею права забудовника на незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , з яким на дату його смерті проживали та були зареєстровані вона, її мати, дружина померлого, ОСОБА_2 , її брат, син померлого, ОСОБА_3 . На момент смерті батька до спадкової маси входив незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 44% по АДРЕСА_1 , будівництво якого спадкодавець ОСОБА_4 здійснював на підставі рішення від 27.05.1993 «Про підняття клопотання перед Стрийською районною держадміністрацією про надання дозволу на будівництво житлового будинку ОСОБА_4 в селі Сихів», розпорядження Представника Президента м. Стрий № 539 від 18.08.1993 «Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу будівельного паспорту на забудову земельної ділянки ОСОБА_4 », плану земельної ділянки № НОМЕР_1 від 19.08.1993 та типового проекту 144-24-120/1.2. Однак будівництво житлового будинку спадкодавець ОСОБА_4 не завершив, а тому при зверненні до Стрийської ДНК нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутися до суду. Оскільки батько помер раптово в молодому віці, він не розпорядився своїми правами та заповіту скласти не встиг, а тому спадкування відбувалося за законом. Спадкоємцями першої черги, окрім неї, є її мати ОСОБА_2 (дружина спадкодавця) та рідний брат ОСОБА_3 (син спадкодавця). Відтак вона не має можливості в нотаріальному порядку здійснити оформлення свого права на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті свого батька, оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, а тому єдиною можливістю реалізувати свої спадкові права є звернення до суду з позовом про визнання прав та обов`язків забудовника спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який за життя отримав земельну ділянку для будівництва житлового будинку відповідно до розпорядження представника Президента в м. Стрий та дозвіл на його будівництво.

Позивачка та її представник адвокат Поліщук І.М. у судове засідання не з`явилися, подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали клопотання, в яких просять розглянути дану справу за їх відсутності, оскільки позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивачки в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , про що 26.02.2010 складено відповідний актовий запис № 4 та Сихівською сільською радою Стрийського району Львівській області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 /а.с. 9/.

Спадщина відкрилася в цей же день відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Сихівської сільської Ради народних депутатів Стрийського району Львівської області від 27.05.1993 «Про підняття клопотання перед Стрийською районною держадміністрацією про надання дозволу на будівництво житлового будинку ОСОБА_4 в с. Сихів» та розпорядження Представника Президента м. Стрий № 539 від 18.08.1993 «Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу будівельного паспорту на забудову земельної ділянки ОСОБА_4 », плану земельної ділянки № НОМЕР_1 від 19.08.1993, типового проекту 144-24-120/1.2 ОСОБА_4 здійснювалося будівництво індивідуального житлового будинку в с. Сихів Стрийськоого району Львівської області на земельній ділянці площею 0,25 га /а.с. 15-20/

Також судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою, виданою виконкомом Сихівської сільської ради за № 200 від 16.06.2020, що незавершений будівництвом житловий будинок ОСОБА_4 знаходиться за поштовою адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 22/.

Крім цього, довідками, виданими виконкомом Сихівської сільської ради, за № 199 від 16.06.2020 та № 248 від 11.09.2020 підтверджено, що незавершений будівництвом житловий будинок ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 знаходиться на землях сільської ради площею 0,25 га, яка була надана ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Земельна ділянка не приватизована /а.с. 23, 103/.

Відповідно до технічного паспорта від 14.01.2020 та довідки про вартість індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 незавершений будівництвом - 44% готовності, інвентаризаційна вартість станом на 14.01.2020 становить 410124 грн. /а.с. 12-14, 21/

Виходячи зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України, ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає в особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, право власності на новостворене нерухоме майно виникає лише після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності на це майно. До цього моменту нерухомого майна юридично не існує, а згідно з ч. 3 ст. 331 ЦК України забудовник вважається лише власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі такого будівництва (створення майна).

Крім того, відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним.

В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року в справі № 6-168цс12 зроблено висновок про те, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Таким чином, право ОСОБА_4 на проведення індивідуального будівництва на земельній ділянці площею 0,25 га по АДРЕСА_1 ввійшло до складу спадщини останнього разом з іншим майном померлого.

Заповіту спадкодавець ОСОБА_4 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується матеріалами спадкової справи № 287/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 /а.с. 66-81/.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено та підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28.04.1995, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 07.09.2014, паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , що позивачка ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_4 . Відтак ОСОБА_1 відноситься до спадкоємців першої черги спадкування за законом /а.с. 6-8/.

Також дослідженими матеріалами спадкової справи № 287/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 встановлено, що іншими спадкоємцями вказаної черги є відповідно син та дружина спадкодавця - відповідачі по справі /а.с. 76, 79/.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

З долучених до матеріалів справи довідок, виданих виконкомом Сихівської сільської ради, за № 295 від 04.09.2019 та № 29 від 10.01.2020 встановлено, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_2 . Разом з ним проживали дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_1 - сторони по справі /а.с. 10-11/.

За вищевказаних обставин відповідно до статей 1268, 1270 ЦК України (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла дочка спадкодавця - позивачка у справі, дружина та син спадкодавця - відповідачі у справі, оскільки протягом встановленого законодавством строку від спадкового майна не відмовилися та звернулися до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про права на спадщину за законом.

Разом з тим, з листа зав. Стрийської державної нотаріальної контори № 262/02-14 від 02.03.2020 встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, яке складається з незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього /а.с. 24/.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя набув або володів спірним новоствореним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спірний житловий будинок (права та обов`язки забудовника) в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до принципу диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд зобов`язаний розглядати справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

А тому, враховуючи відсутність у прохальній частині позову вимог позивачки про стягнення на її користь з відповідачів понесених судових витрат, а також відсутність відомостей про наявність підстав для застосування до відповідачів вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе залишити витрати зі сплати судового збору за позивачкою.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 206, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_2 ; паспорт серія НОМЕР_5 , виданий Стрийським МВ ГУДМС України у Львівській області 04.10.2014; РНОКПП НОМЕР_6 ) права та обов`язки забудовника житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.10.2020.

Суддя Л.В.Гула