Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4779/18
Провадження № 4-с/552/51/20
У Х В А Л А

іменем України

20.10.2020 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

за участю

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

державного виконавця Тихонова О.О.,

позивача в цивільній справі ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тихонова Олеся Олеговича про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 16.09.2020 звернувся в Київський районний суд м. Полтави зі скаргою на рішення головного державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тихонова О.О. про закінчення виконавчого провадження.

Скарга обґрунтована тим, що згідно з постановою від 27.08.2020 державним виконавцем Київського ВДВС у м. Полтаві закінчено виконавче провадження № 58524831 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 552/4779/18 щодо встановлення ОСОБА_1 способів участі у вихованні малолітньої ОСОБА_4 , 2016 року народження. Постановою державного виконавця встановлено, що боржник ОСОБА_5 не чинить перешкоди ОСОБА_1 у спілкування та вихованні малолітньої доньки.

Заявник з викладеним не погоджується, вважає, що постанова державного виконавця порушує його право на участь у вихованні дочки і спілкуванні з нею.

В поданій до суду скарзі ОСОБА_1 , просив визнати неправомірними рішення головного державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Суми) Тихонова О.О. в частині винесення постанови від 27.08.2020 про закінчення виконавчого провадження № 58524831 з примусового виконання виконавчого листа в справі № 552/4779/18 від 01.03.2019. Просив зобов`язати начальника відповідного відділу скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.08.2020.

В судовому засіданні з розгляду скарги заявник ОСОБА_1 та його представник підтримали скаргу в частині вимог про визнання неправомірним рішення головного державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Суми) Тихонова О.О. щодо винесення постанови від 27.08.2020 про закінчення виконавчого провадження № 58524831. Посилалися на обставини, викладені в поданій до суду скарзі.

Державний виконавець щодо задоволення скарги заперечував, пояснив, що державний виконавець при вчиненні виконавчих дій діє виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження».

Боржник ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, будучи повідомлена про розгляд скарги через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомила, з заявами та клопотаннями не зверталася.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 листопада 2018 року в справі № 552/4779/18, яке вступило в законну силу, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні задоволено. Зобов`язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено батькові ОСОБА_1 наступні способи участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : середа з 18.30 год. до 20.30 год. без присутності матері; кожна друга та четверта п`ятниця місяця з 18.30 год. до 20.30 год. без присутності матері; кожна перша та третя субота місяця з 11.00 год. до 18.00 год. без присутності матері; день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10.00 год. до 13.00 год. без присутності матері. Встановлено бабі ОСОБА_3 наступні способи участі у вихованні малолітньої онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : кожна перша та третя субота місяця з 11.00 год. до 18.00 год. без присутності матері. Визначено місце передачі дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 її фактичне місце проживання. Покладено на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 обов`язок забирати і приводити дитину до її постійного місця проживання. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Встановлено, що по даній справі за заявою позивачів були видані виконавчі листі, які останніми були пред`явлені на примусове виконання до Київського ВДВС м. Полтава Головного територіального УЮ у Полтавській області.

Постановою державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 04.03.2019 за заявою ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 58524831 з примусового виконання зазначеного судового рішення в частині встановлення батькові ОСОБА_1 способів участі у вихованні малолітньої доньки.

Також встановлено, що постановою від 27.08.2020, яка є предметом оскарження, виконавче провадження № 58524831 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням державного виконавця стягувач ОСОБА_1 вважає, що таке рішення порушує його право на участь у вихованні дочки і спілкуванні з нею.

Разом з тим, основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 1 зазначеного Закону передбачено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Порядок примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною визначено ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 5 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено наслідки закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 26.08.2020 головним державним виконавцем Київського ВДВС у місті Полтаві Тихоновим О.О. при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Полтави в справі № 552/4779/18 про зобов`язання ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_6 , 2016 року народження, складено акт про те, що у визначений час, середа, 26.08.2020, о 18 год 30 хв. ОСОБА_5 надала дитину для побачення, проте, дитина від зустрічей з батьком відмовилася.

Аналіз норм ст. ст. 39, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку про те, що державний виконавець зобов`язаний, а не має право закінчити виконавче провадження у разі виконання рішення боржником.

Оскільки згідно з актом державного виконавця від 26.08.2020 ОСОБА_5 , як боржником виконавчого провадження, судове рішення було виконано,суд приходить до висновку,що державним виконавцем на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження.

Тобто, державний виконавець, виконуючи свої професійні обов`язки та діючи в межах чинного законодавства, вчинив дії, обов`язок з виконання яких покладено на нього нормами закону.

Тому суд приходить до висновку, що таке рішення є правомірним.

Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні на те, що під час вчинення виконавчий дій 26.08.2020 стягувачем чинилися перешкоди у виконанні судового рішення.

При вирішенні скарги ОСОБА_1 суд звертає увагу на ту обставину, що інтереси дитини мають бути вищими за будь-які інші інтереси.

Найкращі інтереси дитини це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті третій Конвенції ООН про права дитини зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини[1]. В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей».

Приймаючи відповідне рішення про закінчення виконавчого провадження, державним виконавцем враховано саме інтереси дитини, яка відмовилася від зустрічей з батьком та встановлено, що судове рішення безпосередньо боржником виконане, про що і було складено відповідний акт.

Вживаючи заходи, направлені на примусове виконання судового рішення, державний виконавець в силу норм Закону України «Про виконавче провадження» позбавлений можливості вживати заходи примусу до малолітньої дитини, забезпечуючи можливість батька на зустрічі та спілкування з нею.

Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою і важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису подій, які відбувалися 26.08.2020 під час примусового виконання судового рішення, вбачається наявність підстав вважати, що батьки дитини ОСОБА_4 , 2016 року народження, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які є стягувачем та боржником виконавчого провадження відповідно, не дотримуються відповідної рівноваги, приділяючи увагу своїм інтересам, а не інтересам дитини.

Окрім того, як встановлено судом, виконавче провадження № 58524831 постановою державного виконавця від 11.09.2020 відновлене на підставі норм ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», тому твердження заявника про порушення його права на зустрічі з дитиною не заслуговує на увагу.

Статтею 447 ЦПК України передбачено право на звернення із скаргою до суду сторони виконавчого провадження, якщо що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи.

Згідно зі ст. 551 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд звертає увагу, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 27.08.2020, яка є предметом оскарження, жодним чином не порушує права чи свободи стягувача ОСОБА_1 .

Тому суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тихонова О.О. про закінчення виконавчого провадження є повністю безпідставною та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тихонова Олеся Олеговича про закінчення виконавчого провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Повний текст ухвали складено 20.10.2020.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко