КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2238/20
Провадження № 2-з/552/62/20
У Х В А Л А

27.10.2020 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Шаповал Т.В.

секретаря судового засідання Дубовик І.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя, поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 21 травня 2020 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя, поділ спільного майна подружжя.

У своїй позовній заяві просить визнати майно( квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя.

Здійснити поділ квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

23.10.2020 року на адресу суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В своїй заяві просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , що належить відповідачу на праві власності.

Суд, розглянувши матеріали, приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Матеріали заяви не містять доказів на підтвердження вчинення будь-яких дій відповідачем, а саме лише посилання в заяві на такі дії , що є не достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Обґрунтування відповідних припущень заявника відсутні, позивачем не надано відповідних доказів та не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи унеможливить виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, у зв`язку з недоведеністю підстав, передбачених ч. 2 ст. 149 ЦПК України, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний термін апеляційної скарги.

Головуючий суддя Т.В.Шаповал