Справа № 388/1112/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

представника ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональне охоронне агентство «СТАФ» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом до відповідача та просить стягнути з нього на свою користь заборгованість із заробітної плати в сумі 6196,68 грн, а також середній заробіток за весь час затримки по день ухвалення судового рішення.

Позов мотивує тим, що в період з 11 травня 2014 року по 2 квітня 2018 року перебував у трудових правовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональне охоронне агентство «СТАФ» (далі ТОВ «Регіональне охоронне агентство «СТАФ»).

Під час перебування у трудових відносинах відповідачем було нараховано позивачеві, однак не виплачено заробітну плату за лютий 2018 року 449 грн, за березень 2018 року 4218,68 грн, а також 1529 грн компенсації за невикористану відпустку при звільненні.

2 квітня 2018 року позивач звільнений за власним бажанням (п. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України), згідно з наказом № 96-к від 2 квітня 2018 року.

Оскільки відповідач не провів повний розрахунок при звільненні, відповідно з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який на момент звернення до суду складає 120127,86 грн.

ТОВ «Регіональне охоронне агентство «СТАФ» надіслало до суду відзив на позов. Просить відмовити у позові. Зазначає про відсутність заборгованості із заробітної плати перед позивачем, про що надає докази.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник ТОВ «Регіональне охоронне агентство «СТАФ» у судове засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у позові з таких підстав.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що згідно з наказом ТОВ «Регіональне охоронне агентство «СТАФ» від 10 травня 2017 року № 464-к, ОСОБА_2 прийнято на посаду охоронника відділу охорони № 2 за основним місцем роботи з 11 травня 2017 року, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом (а. с. 7).

Наказом ТОВ «Регіональне охоронне агентство «СТАФ» від 2 квітня 2018 року № 96-к, ОСОБА_2 , охоронника відділу охорони № 2, звільнено з роботи з 2 квітня 2018 року за власним бажанням, згідно з п. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України. Бухгалтерії провести остаточний розрахунок із ОСОБА_2 та виплатити компенсацію за 11 днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 11 травня 2017 року по 10 травня 2018 року. Цього ж дня ОСОБА_2 ознайомлено з наказом (а. с. 8).

За змістом ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України).

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

За змістом ст. 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що передбачений ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 Кодексу законів про працю України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У змісті позову ОСОБА_2 стверджує, що відповідачем йому нараховано, однак не виплачено заробітну плату за лютий 2018 року 449 грн, за березень 2018 року 4218,68 грн, а також 1529 грн компенсації за невикористану відпустку при звільненні.

У судовому засіданні позивачем зазначено, що після отримання відзиву йому стало відмово, що суму 449 грн утримано як аліменти.

Однак, докази подані позивачем із позовом та відповідачем із відзивом, свідчать про протилежне, тобто про відсутність заборгованості із заробітної плати.

Згідно з відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу) щодо ОСОБА_2 , йому нараховано відповідачем заробітну плату у лютому 2018 року 4066 грн, у березні 2018 року 4218,68 грн, у квітні 2018 року 1787,11 грн (а. с. 5, 6).

Змістом розрахункового листка ТОВ «Регіональне охоронне агентство «СТАФ» за лютий 2018 року підтверджується, що ОСОБА_2 нараховано заробітну плату у сумі 4066 грн (1596 грн нічні, 2470 грн денні). З цієї суми утримано обов`язкові платежі: 60,99 грн військовий збір, 731,88 грн податок з доходів фізичних осіб, а всього 792,87 грн. Виплачено 3423,16 грн. Заборгованість підприємства на початок місяця 1523,16 грн. Заборгованість підприємства на кінець місяця 1373,13 грн. Позивачеві у цьому місяці підлягала виплата заробітної плати в сумі 3273,13 грн (4066 792,87 = 3273,13). Фактично виплачено підприємством у цьому місяці 3423,16 грн, тобто частково погашено заборгованість за попередній місяць у сумі 150,03 грн. Після цього розмір заборгованості скоротився до 1373,13 грн (1523,16 150,03 = 1373,13) (а. с. 14).

Сума заробітної плати в розмірі 3423,16 грн (3273,13 грн за лютий 2018 року та 150,03 грн частково попередня заборгованість) перераховані на рахунок позивача 7 лютого 2018 року в сумі 1523,16 грн та 19 лютого 2018 року в сумі 1900 грн (а. с. 9).

Згідно з розрахунковим листком ТОВ «Регіональне охоронне агентство «СТАФ» за березень 2018 року, ОСОБА_2 нараховано заробітну плату у сумі 4218,68 грн (1283,35 грн нічні, 2525,75 грн денні, 409,58 грн святкові). З цієї суми утримано обов`язкові платежі: 63,28 грн військовий збір, 759,36 грн податок з доходів фізичних осіб, а також утримано 1698,02 грн аліментів. Всього утримано 2520,66 грн. Виплачено 2873,13 грн, включаючи раніше виниклу заборгованість. Заборгованість підприємства на початок місяця 1373,13 грн. Заборгованість підприємства на кінець місяця 198,02 грн. Позивачеві у цьому місяці підлягала виплата заробітної плати в сумі 1698,02 грн (4218,68 2520,66 = 1698,02). Фактично виплачено підприємством у цьому місяці 1500 грн, повністю погашено заборгованість за попередній місяць у сумі 1373,13 грн. Виникла заборгованість за березень 2018 року в сумі 198,02 грн (1698,02 1500 = 198,02) (а. с. 12).

Сума заробітної плати в розмірі 2873,13 грн (1500 грн за березень 2018 року та 1373,13 грн повністю заборгованість за попередній місяць) перераховані на рахунок позивача 7 березня 2018 року в сумі 1373,13 грн та 20 березня 2018 року в сумі 1500 грн (а. с. 9).

За змістом розрахункового листка ТОВ «Регіональне охоронне агентство «СТАФ» за квітень 2018 року, ОСОБА_2 нараховано заробітну плату у сумі 1787,11 грн (258,11 грн нічні, 1529 грн компенсація відпустки). З цієї суми утримано обов`язкові платежі: 26,81 грн військовий збір, 321,68 грн податок з доходів фізичних осіб, а також утримано 719,31 грн аліментів. Всього утримано 1067,80 грн. Виплачено 917,33 грн, включаючи раніше виниклу заборгованість. Заборгованість підприємства на початок місяця 198,02 грн. Позивачеві у цьому місяці підлягала виплата заробітної плати в сумі 719,31 грн (1787,11 1067,80 = 719,31). Фактично виплачено підприємством у цьому місяці 917,33 грн, у тому числі повністю погашено заборгованість за попередній місяць у сумі 198,02 грн (719,31 + 198,02 = 917,33) (а. с. 12).

Сума заробітної плати в розмірі 917,33 грн (719,31 грн за квітень 2018 року, включаючи компенсацію за невикористані дні відпустки, та 198,02 грн повністю заборгованість за попередній місяць) перераховані на рахунок позивача 2 квітня 2018 року в сумі 719,31 грн та 198,02 грн (а. с. 9).

Одразу слід зазначити, що вищезазначені докази надані особисто позивачем разом із позовом та виходячи із них він дійшов до висновку про наявність нарахованої та невиплаченої йому відповідачем заробітної плати.

По суті у змісті відзиву відповідач підтверджує ці ж самі обставини, надає на їх підтвердження: звіт про здійсненні відрахування та виплати за період з 20 березня 2018 року по 2 квітня 2018 року; постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 19 лютого 2018 року (ВП № 34803604); довідку про доходи № 363-2 від 2 квітня 2020 року; відомість нарахування коштів № 785 за січень 2018 року; відомість нарахування коштів № 797 за лютий 2018 року; відомість нарахування коштів № 819 за лютий 2018 року; відомість нарахування коштів № 829 за березень 2018 року; відомість нарахування коштів № 838 за березень 2018 року; відомість нарахування коштів № 839 за квітень 2018 року; табелі обліку робочого часу (а. с. 36-38, 42-58).

З огляду на вищезазначене, суд установив відсутність заборгованості ТОВ «Регіональне охоронне агентство «СТАФ» перед позивачем у заробітній платі за лютий 2018 року 449 грн, за березень 2018 року 4218,68 грн, а також 1529 грн компенсації за невикористану відпустку при звільненні, а тому цей позов є необґрунтованим в задоволенні якого слід відмовити.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач у цій справі поніс судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1201,28 грн. Відповідач не надав доказів понесення судових витрат.

За цих обставин, оскільки у позові відмовлено, відповідно судові витрати у цій справі залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 94, 116, 117, 233 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354, 430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у позові ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональне охоронне агентство «СТАФ» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 28 грудня 2020 року.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський