Дата документу 16.04.2020
Справа № 937/373/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка, рідна сестра її матері, ОСОБА_2 . Після смерті тітки відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.1991 №1-346, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області. Спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2 , немає.

Позивач є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 , оскільки за життя її тітка зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, яким заповідала належну їй на праві приватної власності вказану квартиру, їй, своєї племінниці. Після смерті ОСОБА_2 вона прийняла спадщину відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу ( в редакції 1963 року) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Так, вона прийняла у володіння усе майно та речі померлої тітки ОСОБА_2 , яке знаходилося в квартирі АДРЕСА_1 . Крім того, вона протягом шестимісячного строку після смерті тітки, та в подальшому робила ремонт в належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1 , та брала участь у витратах по утриманню та благоустрою житлового будинку. До того ж, з моменту смерті ОСОБА_2 і до теперішнього часу володіє та користується спірною квартирою.

Між тим, вона не може оформити спадщину в нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_2 , оскільки не подала заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк та в неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла до суду заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на їх задоволенні наполягає.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, від нього надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, просять прийняти рішення на підставі наявних у справі документів, заперечень не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 11 лютого 1998 року зробила на випадок своєї смерті наступне заповідальне розпорядження: належну їй на праві приватної власності квартиру в АДРЕСА_2 заповідає ОСОБА_1 . Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною Ольгою Петрівною та зареєстрований в реєстрі за № 490 /а.с. 8/.

Відповідно до повідомлення КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» Мелітопольської міської ради Запорізької області від 25.11.2019 № 2152, станом на 01.01.2013 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.1991 р№ 1-346 (посвідчений державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області) /а.с. 9/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.03.2020, відомості про право власності щодо квартири АДРЕСА_1 , відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла /а.с. 7/.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 30.01.2020 /а.с.25-27/.

Відповідно до письмових роз`яснень приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Тимченко М.Г., наданих 23.12.2019 ОСОБА_1 , для оформлення спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_2 , а саме квартири АДРЕСА_1 , відсутні підставі, у зв`язку зі спливом шестимісячного строку та відсутністю документів, які підтверджують право власності померлої на майно /а.с. 10/.

Згідно довідки директора ТОВ «ПБК «АКВІ-БУД» від 13.01.2020 ОСОБА_1 протягом шести місяців з дня смерті своєї тітки ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняла речі та майно померлої, які знаходилися в квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 з дня смерті ОСОБА_2 користується вказаною квартирою, сплачує комунальні платежі. Викладене підтверджується показами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 /а.с.11/.

Таким чином, в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 дійсно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , фактично вступила в управління спадковим майном, яке складається з квартири АДРЕСА_1 та розпорядилася особистими речами померлої, які в ній знаходилися.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Виходячи з того, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до даних цивільних відносин слід застосовувати правила ЦК УРСР (від 1963 року).

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 544 ЦК УРСР, заповідач вправі в будь-який час змінити або скасувати

зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або в частині, в якій він йому суперечить. Заповідач може скасувати або змінити заповіт, подавши про це заяву нотаріусу, завідуючому державним нотаріальним архівом, а в

населених пунктах, де немає нотаріусів, - посадовій особі виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена у відповідності до законодавства, що діяло на час їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася такими підзаконними актами, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 року за № 157/6445 ( з подальшими змінами).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_2 померла до ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно спадкування здійснюється за правилами ЦК УРСР 1963 року, отже спадщину після її смерті фактично прийняла її спадкоємиця за заповітом ОСОБА_1 , хоча й не оформила це в установленому законом порядку.

При цьому, суд не враховує заповіт, який ІНФОРМАЦІЯ_4 склала ОСОБА_2 відносно спірної квартири на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.44) в силу вимог ст.. 544 ЦК УРСР, яка кореспондується з вимогами ст.. 1254 ЦК України.

Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, позивач не має можливості оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартири АДРЕСА_1 , оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлої ОСОБА_2 на зазначене майно.

За наведених вище обставин, враховуючи відсутність заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав, який передбачений нормами ЦК України та з яким погоджується суд, та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 133, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (по-батькові в свідоцтві про смерть вказано- ОСОБА_8 ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Мелітопольська міська рада Запорізької області, місце розташування за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. М. Грушевського, буд. 5.

СУДДЯ: Ю.В.Ковальова