Справа № 699/501/20
Номер провадження № 2/699/363/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

23.10.2020 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом і просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свої вимог позивач вказав, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає у будинку понад один рік, а тому позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням, оскільки реєстрація останнього у спірній квартирі порушує його право власника житла.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, просить справу розглянути у його відсутність, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав.

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника.

У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі спадкового договору від 27.01.2015 року, що підтверджується інформаційною довідкою №214801045 від 02.07.2020 року про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13-15).

Факт родинних відносин позивача з ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 04 травня 1981 року (а.с.21).

Батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 20 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області (а.с.20).

Колишній власник цієї квартири ОСОБА_3 03 липня 2012 року вселив у свою вищевказану квартиру АДРЕСА_1 свою онуку (доньку позивача) ОСОБА_4 та її чоловіка відповідача по справі ОСОБА_2 . Відповідно з 03 липня 2012 року відповідач зареєстрований у цій квартирі, що підтверджується даними будинкової книги на квартиру (а.с.22-24).

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 квітня 2020 року шлюб ОСОБА_4 та відповідача було розірвано (а.с.25).

12 липня 2019 року відповідач в добровільному порядку виселився із квартири АДРЕСА_1 і по даний час в ній не проживає, що підтверджується комісійними актами від 14 лютого 2020 року та від 24 червня 2020 року, засвідченими КП «ВЖ РЕУ» Корсунь-Шевченківської міської ради.

У правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-709цс16 від 16.11.2016 року зазначено, що частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" однією з підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" органами реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не є власником квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований за даною адресою, факт реєстрації відповідача порушує право власності позивача на квартиру, створює незручності, оскільки позбавляє можливості в повній мірі вільно реалізувати повноваження власника - володіти, користуватися та розпоряджатися будинком, тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280-289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , інші відомості суду не відомі, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , інші відомості суду не відомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя та зареєстрованого АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , інші відомості суду не відомі, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,40 грн.

Копію заочного рішення надіслати учасникам справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право: на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Суддя Свитка С.Л.