233 № 233/3670/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 грудня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Малінова О.С.,
за участі секретаря Аллік Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, третя особа Державна казначейська служба України, про зняття арешту з майна,-
10 серпня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до прокуратури Харківської області, третя особа Державна казначейська служба України, про зняття арешту з майна, обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті залишилось спадкове майно житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав матері на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Щербіною Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за №2054. Право власності зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.07.2009 року. В пункті 7 вказаного договору нотаріусом зазначено, що відсутність заборони відчуження вказаного в договору жилого будинку підтверджується довідками про відсутність заборони та арешту та довідкою про відсутність податкової застави. 13 березня 2020 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої матері щодо земельної ділянки площею 0,0390 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_2 , та яка належала померлій на праві приватної власності. У липні 2020 року її представник звернувся до Костянтинівської Державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 . Однак 15.07.2020 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1244 в зв`язку з тим, що в Державному реєстрі речових прав наявні відомості з єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна про обтяження, а саме арешт нерухомого майна, реєстраційний №2405315, об`єкт обтяження 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_3 , підстава постанова про арешт майна боржника б/н від 16.12.1996 року Прокуратура м. Ізюм Харківської області. Отже арешт був накладений ще до набуття права власності на зазначений будинок померлою матір`ю позивачки ОСОБА_2 . Оскільки арешт стосувався майна попереднього власника ОСОБА_3 , вона, яка спадкоємець не може скористатися своїм правом вступу в права спадкування, просила зняти арешт з майна, а саме 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала.
Відповідач представник прокуратури Харківської області в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України, шляхом направлення повісток та розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.
Представник третьої особи Державної казначейської служби у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення щодо відсутності інформації про підстави накладення арешту на майно боржника (а.с.42).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Мати позивачки ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Н.Ляля Н.Лялінського району Єкатеринбурзької області та померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Костянтинівка, Донецької області (а.с.11). Після її смерті залишилось спадкове майно житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав матері позивачки на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Щербіною Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за №2054. Право власності зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.07.2009 року (а.с.13-14).
13 березня 2020 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої матері щодо земельної ділянки площею 0,0390 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_2 , та яка належала померлій на праві приватної власності (а.с.12,20-22).
У липні 2020 року представник позивачки звернувся до Костянтинівської Державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.07.2020 року №1244 їй було відмовлено в зв`язку з тим, що в Державному реєстрі речових прав наявні відомості з єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна про обтяження, а саме арешт нерухомого майна, реєстраційний №2405315, об`єкт обтяження 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_3 , підстава постанова про арешт майна боржника б/н від 16.12.1996 року Прокуратура м. Ізюм Харківської області (а.с.23-24).
Встановити з яких підстав було накладено арешт на спірне майно та чи існують такі підстави на час розгляду справи не уявляється можливим.
Згідност.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України кожному надано право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Позивачка прийняла спадщину після смерті матері, тому спірний будинок належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що узгоджується з ч. 5 ст. 1268 ЦК України.
Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Перешкодою в отриманні ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину беззаперечно є накладений на спадкове майно арешт.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном
Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Враховуючи ті обставини, що позивачка є власником нерухомого майна земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , а будь-які документи, згідно яких на це майно накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, відсутні, суд вважає можливим зняти вказане обтяження.
Керуючись ст.ст. 2,4,5,10-13,76-81,89,263-265,268,273, 280-282 суд,-
Позов ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, третя особа Державна казначейська служба України, про зняття арешту з майна, - задовольнити повністю.
Зняти арешт з майна, а саме з 1/2 (однієї другої) частки житлового будинку АДРЕСА_1 , № обтяження 2405315, накладеного постановою про арешт майна боржника б/н від 16.12.1996 року Прокуратурою м. Ізюм Харківської області.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя