ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Чернецького Михайла Андрійовича, товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про скасування запису про державну реєстрацію, поновлення права власності на майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Чернецького Михайла Андрійовича, товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про скасування запису про державну реєстрацію, поновлення права власності на майно.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що вона є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу від 28 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А.

28 грудня 2005 року вона уклала з АКТ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», кредитний договір № 075п, у забезпечення виконання зобов`язань за яким передала указану квартиру в іпотеку банку на підставі договору іпотеки № 075з від 28 грудня 2005 року. В подальшому на підставі відповідних договорів переуступки права вимоги та факторингу ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 28 грудня 2005 року з ОСОБА_1 .

В серпні 2019 року їй стало відомо, що ТОВ «Кредитні ініціативи» 12 листопада 2018 року задовольнило забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме належну їй квартиру. Запис про державну реєстрацію вчинено державним реєстратором Дніпропетровської філії КП «Агенція адміністративних послуг» Чернецький М.А.

Позивач вважає запис державного реєстратора незаконним та таким що підлягає скасуванню посилаючись на те, що 05 липня 2017 року державним виконавцем ВДВС м. Дніпра ГТУ, у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження за № 54244812 по примусовому стягненню з неї на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості у розмірі 2 126 550 грн. за виконавчим написом № 22099 виданим 15 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А.

27 липня 2017 року державним виконавцем ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в рамках примусового виконання за виконавчим провадженням №54244812 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, зокрема й на спірну квартиру.

Про наявність виконавчого провадження вона дізналася в лютому 2018 року, після чого звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису № 22099 виданого 15 грудня 2016 року таким що не підлягає виконанню.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано виконавчий напис № 22099, вчинений 15 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. таким, що не підлягає виконанню.

Тим часом, 23 травня 2018 року постановою державного виконавця виконавчий напис № 22099 від 15 грудня 2016 року повернуто стягувачу на підставі заяви стягувача від 23 травня 2018 року. Окрім того даною постановою виділено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП № 56499129.

Арешт зі спірної квартири було знято на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження № 56499129 від 24 червня 2019 року відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2019 року.

Оскільки на момент державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи» арешт був чинним, крім того діяв Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи» за відповідним застереженням в іпотечному договорі фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону встановлену законом.

Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд скасувати запис про державну реєстрацію, вчинений на підставі рішення про державну реєстрацію прав від 15 листопада 2018 року прийняте державним реєстратором Дніпропетровської філії Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Чернецьким Михайлом Андрійовичем та поновити право власності ОСОБА_1 на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60 кв.м на підставі договору купівлі продажу від 28 грудня 2005 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. та стягнути з відповідачів судові витрати по справі (а.с. 1-9).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Чернецького Михайла Андрійовича, товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про скасування запису про державну реєстрацію, поновлення права власності на майно задоволено.

Скасовано запис про державну реєстрацію, вчинений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер рішення -44056734 від 15 листопада 2018 року об 11:13:45, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської філії Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Чернецьким Михайлом Андрійовичем.

Поновлено право власності ОСОБА_1 на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60 кв.м. на підставі договору купівлі продажу від 28 грудня 2005 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А.

Вирішено питання щодо судового збору (а.с.187-198).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що примусового стягнення на предмет іпотеки не здійснювалося, спірна квартира придбана ними в добровільному порядку за згодою позивача на підставі застереження встановленого сторонами в іпотечному договорі, а отже рішення про державну реєстрацію права власності було прийнято на підставі згоди позивача, передбаченої іпотечним договором (а.с.200-205).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу від 28 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулініч С.А. (а.с. 13-14).

28 грудня 2005 року ОСОБА_1 уклала з АКТ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», кредитний договір № 075п, у забезпечення виконання зобов`язань за яким передала указану квартиру в іпотеку банку на підставі договору іпотеки № 075з від 28 грудня 2005 року. В подальшому на підставі відповідних договорів переуступки права вимоги та факторингу ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 28 грудня 2005 року з ОСОБА_1 (а.с. 15-18).

22 квітня 2015 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 075п від 28 грудня 2005 року , яка станом на 28 вересня 2014 року складає 85 186,81 доларів США, що еквівалентно 1099658,90 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 075з від 28 грудня 2005 року, який укладений між АКБ «ТАС -Комерцбанк» та ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, згідно Закону України «Про виконавче провадження», трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 60 кв.м., житловою 42,3 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на праві власності за ціною не нижчою ринкової вартості квартири згідно з оцінкою суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом, виселивши ОСОБА_1 з цієї квартири без надання іншого житлового приміщення (а.с.29-30).

14 серпня 2019 року за вих № 3 ТОВ «Кредитні ініціативи» направили ОСОБА_1 вимогу про отримання доходу у вигляді прощенного боргу, згідно якої ТОВ «Кредитні ініціативи» 12 листопада 2018 року задовольнило забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (а.с. 19).

12 листопада 2018 року о 15:32:27 годині державний реєстратор Чернецький Михайло Андрійович, Дніпропетровська філія комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг», Дніпропетровської області зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.20).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на момент реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме 12 листопада 2018 року, діяла заборона на нерухоме майно 2756770 реєстратором : Приватний нотаріус Кулініч С.А., підстава обтяження : договір іпотеки від 28 грудня 2005 року (а.с.21).

05 липня 2017 року постановою державного виконавця державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження № 54244812 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» за виконавчим написом № 22099 виданого 15 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. заборгованість в розмірі 2 126 550 грн (а.с. 22).

25 липня 2017 року постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , зокрема на кв. АДРЕСА_2 . (а.с. 23).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2019 року визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 15 грудня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 22099, таким, що не підлягає виконанню.

Постановою державного виконавця від 23 травня 2018 року виконавчий напис № 22099 від 15 грудня 2016 року повернуто стягувачу на підставі заяви стягувача від 23 травня 2018 року. Окрім того даною постановою виділено в окреме виконавче провадження постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП № 56499129 (а.с.24).

Арешт зі спірної квартири було знято на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження № 56499129 від 24 червня 2019 року відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2019 року (а.с. 26).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, оскільки на дату реєстрації державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі прав на нерухоме майно актуальна була інформація про наявність обтяження, а саме арешту нерухомого майна квартири , яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки. Крім того, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних в частині поновлення права власності на спірну квартиру за позивачем, оскільки іпотекодержатель у позасудовому порядку, набув право власності на предмет іпотеки, внаслідок чого нерухоме майно вибуло з власності іпотекодавця, без її згоди як власника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною тринадцятої статті 15 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року (далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком (пункти 8, 13 Порядку).

Відповідно до пункту 15 Порядку під час розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема, серед інших і щодо наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Таким чином, при наявності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження спірного майна державний реєстратор не має право здійснювати реєстраційних дій поки таке обтяження не буде зняте.

Аналогічний висновок, зробила Велика Палата Верховного Суду у рішенні від 03 квітня 2019 року при розгляді справи № 755/5072/17.

Встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 075з від 28 грудня 2005 року, який укладений між АКБ «ТАС -Комерцбанк» та ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, згідно Закону України «Про виконавче провадження», трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 60 кв.м. , житловою 42,3 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на праві власності за ціною не нижчою ринкової вартості квартири згідно з оцінкою суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом, виселивши ОСОБА_1 з цієї квартири без надання іншого житлового приміщення (а.с.29-30).

При цьому відповідно п.п. 12.3.1 договору іпотеки, у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» цей договір є підставою для реєстрації прав власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону.

Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» .

Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно.

Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 07 липня 2004 року.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "'Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна.

Отже, визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.

Аналогічна правова позиція стосовно розповсюдження на спірні правовідносини під час звернення стягнення предмета іпотеки шляхом реєстрації права власності на підставі договору іпотеки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» висловлена Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі № 465/1310/17.

Звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, встановлений рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року, іпотекодавцем не було проведено, в зв`язку з чим іпотекодавець скористався позасудовим способом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки.

Водночас на момент прийняття спірного рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за відповідачем Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII був введений тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що спірна квартира не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону N 1304-VII, у тому числі і шляхом реєстрації права власності за відповідачем як забезпечення виконання позивачем умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті. Отже, у державного реєстратора Дніпропетровської філії Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Чернецького Михайла Андрійовича були встановлені Законом N 1304-VII підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за відповідачем, а тому спірне рішення державного реєстратора прийняте не на підставі та у спосіб, визначених законом.

Крім того, на дату здійснення державним реєстратором дій по реєстрації за ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на спірну квартиру, арешт накладений державним виконавцем відповідно до постанови від 27 липня 2017 року в рамках виконавчого провадження № 54244812 та № 56499129 був чинним.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані обставини справи висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення, в оскаржуваній частині, підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: