Справа № 274/5335/20 Провадження № 2/0274/1665/20
РІШЕННЯ

Іменем України

29.10.2020 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Новоград-Волинська державна нотаріальна контора Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про скасування заборони відчуження нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2020 року позивач звернулася до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з вказаним позовом, у якому просить скасувати заборону, реєстраційний номер обтяження 2981167 від 17.03.2006, накладену Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 ,однак, вона обмежена у можливості розпоряджатися своїм майном, оскільки згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.07.2020 № 217094456 вказаний будинок обтяжений забороною відчуження, зареєстрованою Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою 24.05.1990, внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 17.03.2006 за № 2981167. Згідно даного запису власником зазначеного будинку вказано ОСОБА_2 , а будинок станом на 1990 - добудований.

Такий запис про обтяження, як зазначає позивач, є неправомірним та підлягає скасуванню з огляду на наступне. Так, 28.08.1995 відповідач відчужив за договором купівлі-продажу, реєстраційний № 5-1077, ОСОБА_3 , дідусеві позивача, незакінчений будівництвом житловий будинок під номером АДРЕСА_1 ; відсоток готовності на момент відчуження становив 11%. Згідно п. 4 даного договору вказано, що відчужена нерухомість не заставлена, в спорі чи під забороною не перебуває.

Після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач прийняла спадщину за заповітом та оформила належним чином, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.06.1997, з якого вбачається, що на момент відкриття спадщини відсоток готовності будинку під номером АДРЕСА_1 становив 39%.

В подальшому, позивач здійснювала будівельні роботи. У 2007 році будинок було закінчено будівництвом, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, та 02.07.2008 їй було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що на даний час має намір відчужити вказаний будинок, проте їй стало відомо про архівний заборонний запис (24.05.1990), відповідно до якого відповідачу було встановлено заборону на відчуження належного йому майна (на той час це був недобудований будинок, ступінь готовності якого становив 11%). При внесенні 17.03.2006 запису про заборону до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно вказаного будинку, даний об`єкт нерухомості вже перебував у власності позивача, яка не мала жодних правовідносин із Сбербанком.

Враховуючи усі викладені вище обставини, позивач зазначає, що єдиним способом захисту її прав є звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.09.2020 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, розгляд справи проводити у його відсутність та відсутність позивача. Проти винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення про виклик. Заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Третя особа належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в засідання не з`явилася. Натомість надіслала на адресу суду пояснення щодо вимог позовної заяви, в яких, зокрема, просила розгляд справи проводити без участі її представинка.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом пр право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 02.07.2008, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19583877 від 18.07.2008 (а.с. 8,9).

Разом з тим, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.07.2020 № 217094456 зареєстровано обтяження відчуження, а саме заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 2981167; зареєстровано 17.03.2006 Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою: повідомлення б/н, Сбербанк №73; об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, стан: добудоване; статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_2 ; додаткові дані: архівний номер 57074ZITOMIR4, архівна дата: 11/11/1998, дата виникнення: 24.05.1990, №реєстра: 1-65, внутр.№ 97012Е2С2СЕF43325851 (а.с. 11).

Згідно ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 3, 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що у відповіді від 09.10.2020 №1422/01-16 Новоград-Волинська державна нотаріальна контора Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) повідомила, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, заборона на житловий будинок АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 , накладена 24 травня 1990 року за реєстровим номером 1-65 на підставі повідомлення б/н Сбербанк №73, зареєстрована 11 листопада 1998 року на 57074ZITOMIR4 у реєстрі заборон "Феміда", перереєстрована 17 березня 2006 року за №2981167 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Постановою Національного Банку України № 130 від 27.11.2018 «Про затвердження Правил застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку та банків України» затверджено Правила застосування переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, якими встановлено граничний строк зберігання кредитних справ, який становить 5 років. Таким чином, неможливо встановити чи був клієнтом Сбербанку ОСОБА_2 , в зв`язку з чим накладалась заборона, чи відповідає дійсності запис в Державних реєстрах.

Наявність вищевказаного запису про заборону відчуження перешкоджає позивачу у реалізації здійснення його права власності нерухомим майном, зокрема в частині розпорядження ним, що є порушенням ч. 1 ст.319 ЦК України яка встановлює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657 (далі - Положення), реєстр заборон - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

Відповідно п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, що діяла станом на 17 березня 2006 року) нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Станом на 17 березня 2006 року порядок та підстави накладання нотаріусами заборони відчуження нерухомого та рухомого майна визначався розділом 26 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (у відповідній редакції), затвердженої наказом Міністерства юстиції України 3 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 252 Інструкції накладання заборони реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому самому реєстрі реєструються повідомлення судових і слідчих органів, органів державної податкової адміністрації, а також органів державної виконавчої служби про накладання арешту на нерухоме майно. Про накладені заборони та арешти робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Накладені заборони та арешти підлягають обов`язковій реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку, визначеному Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Пунктом 1.5 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (у редакції, що діяла станом на 17 березня 2006 року), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 9 червня 1999 року № 31/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 року за № 364/3657 (далі - Положення), встановлено, що реєстраторами Реєстру заборон (далі - Реєстратор) є, зокрема, державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають повний доступ до Реєстру заборон через комп`ютерну мережу.

Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Приписами ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ст. 317, 328 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно таїх обтяжень», державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Таким чином, оскільки накладена заборона відчуження житлового будинку порушує право позивача на вільне розпорядження своїм майном, зняття заборони відчуження майна не може бути проведена на загальних підставах, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Частиною 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Керуючись вимогами ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України 319, 321, 391, ЦК Кодексу України суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Новоград-Волинська державна нотаріальна контора Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про скасування заборони відчуження нерухомого майна задовольнити.

Зняти заборону на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 02.07.2008, за наступними параметрами: заборона (архівний запис) реєстраційний номер обтяження: 2981167; зареєстровано 17.03.2006 Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою: повідомлення б/н, Сбербанк №73; об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, стан: добудоване; статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_2 ; додаткові дані: архівний номер 57074ZITOMIR4, архівна дата: 11/11/1998, дата виникнення: 24.05.1990, №реєстра: 1-65, внутр.№ 97012Е2С2СЕF43325851.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: Новоград-Волинська державна нотаріальна контора Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), місцезнаходження: 11701, Житомирська область, м.Новоград-Волинський, вул.Івана Франка, 31.

Суддя Т.Б.Большакова