Провадження № 2-о/947/305/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.10.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий - суддя Луняченка В.О.,
при секретарі Нефедової Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, за участі заінтересованої особи - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганни Анатоліївни,
ВСТАНОВИВ:
07.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити юридичний факт, а саме, що « ОСОБА_2 », відомості про якого зазначені в: паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 18.08.2006 року Київським РВ УМВС України в Одеській області; свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 , виданому Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси); актовому запису про смерть №1113 від 29 січня 2020 року складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), « ОСОБА_3 », відомості про якого зазначені в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, видане 12 травня 1969 року Житлокомунвідділом виконкому Київської районної Ради народних депутатів, на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , дублікат якого було видано Виконавчим комітетом районної ради народних депутатів 01.06.2005 року, та « ОСОБА_4 » на якого було зареєстровано право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва, виданого 12 травня 1969 року Житлокомунвідділом виконкому Київської районної Ради народних депутатів, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.06.2005 року за №11032396, є однією тією ж особою; встановити юридичний факт, а саме, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане 12 травня 1969 року Житлокомунвідділом виконкому Київської районної Ради народних депутатів, на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , дублікат якого було видано Виконавчим комітетом районної ради народних депутатів 01.06.2005 року, на ім`я « ОСОБА_3 », належав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити юридичний факт родинних зв`язків, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а останній його сином відповідно, з посиланням на те, що через різне написання даних про особу його померлого батька у правовстановлюючих документах, що зумовлено різним перекладом прізвища, ім`я та по батькові, він позбавлений можливості довести належність батьку нерухомого майна, свої родинні стосунки та оформити спадкові права на спадщину, що зумовило його звернення до суду з цією заявою.

Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси Луняченко В.О. від 12.10.2020 року відкрито провадження у цивільній справі.

Тієї ж дати, Київським районним судом міста Одеси було постановлено ухвалу, якою витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганни Анатоліївни належним чином завірену копію спадкової справи № 06/2020 заведену щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Виконання вказаної ухвали суду було покладено на заявника по справі.

26.10.2020 року заявником на виконання ухвали суду було подано через канцелярію суду заяву про приєднання до матеріалів справи належним чином завіреної копії спадкової справи №06/2020.

У судове засідання призначене на 26.10.2020 року заявник не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення, однак одночасно з наданням вищевказаних документів, надав заяву про підтримання заявлених вимог і розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. у судове засідання також не з`явилась, однак надала до канцелярії суду заяву розгляд справи за її відсутності, щодо розв`язання спору по суті поклалась на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За наявності заяв учасників процесу про розгляд справи за їх відсутності, судом було ухвалено провести розгляд справи без їх присутності в судовому засіданні за наявними в матеріалах справи документами.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріал справи, суд вважає заяву підлягаючою до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, що підтверджується виданим 01 липня 1996 року Київським РВ УМВС України в Одеській області паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) 29 січня 2020 року складено актовий запис №1113, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за час життя 16 квітня 2018 року склав заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті здійснив розпорядження своїм майном, а саме - усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначений заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В., зареєстрований в реєстрі за №346, номер у спадковому реєстрі 62287080.

У заповіті міститься інформаія, що оскільки ОСОБА_2 не мав змоги сам прочитати текст заповіту, за його дорученням і в його, і нотаріуса присутності, заповіт було посвідчено в присутності двох свідків: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Судом встановлено, що після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. було заведено спадкову справу №06/2020, копія якої судом під час розгляду справи було витребувано та встановлено, що заведення відбулось на підставі заяви ОСОБА_1 від 18.05.2020 року про прийняття спадщини за заповітом.

В матеріалах спадкової справи також наявна заява ОСОБА_7 від 31 липня 2020 року про відмову від спадщини.

01.09.2020 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. скерував ОСОБА_1 лист за №172/02-14 «Щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину», яким повідомила заявника про неможливість видати свідоцтво про прийняття спадщини стосовно частки спадкового майна, виходячи з наступного:

- згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 29.01.2020 року, а/з 1113, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_2 ;
- згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Житлокомунвідділом виконкому Київської районної Ради народних депутатів 12 травня 1969 року, дублікат якого виданий Виконавчим комітетом районної ради народних депутатів 01.06.2005 року та згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 10.06.2005 року за №7489786, право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 .

За наслідком виявлених розбіжностей в написанні прізвища, ім`я та по батькові померлого ОСОБА_2 у свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі на нерухоме майно, заявник позбавлений довести належність померлому батьку нерухомого майна, яке входить до складу спадщини, а також довести свої родинні зв`язки, що стало підставою для звернення заявника до суду з цією заявою.
Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 (із змінами), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З наданих до суду доказів на підтвердження заявлених вимог, судом встановлено наступне.
Як вбачається, зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 в с. Успенівка, Саратського району Одеської області народився ОСОБА_1 , мовою оригіналу на російській « ОСОБА_8 », про що складено актовий запис №69, в якому в графі відомості про батька зазначено інформацію про особу « ОСОБА_3 », в графі відомості про матір « ОСОБА_9 ».

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №4 від 14 липня 2020 року, вбачається, що 20 вересня 1950 року Виконавчим комітетом Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області було складено актовий запис №13, в якому відомості про нареченого зазначені, як: « ОСОБА_4 », а в графі відомості про наречену « ОСОБА_10 », яка за наслідком реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».

За наслідком викладеного вбачається, що батьки заявника перебували у зареєстрованому шлюбі, та у відмінності від свідоцтва про народження, в якому відомості про них зазначені російською мовою, у витязі про реєстрацію шлюбів, дані про них зазначені в перекладі на українську, як: « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_4 ».

12 травня 1969 року Житлокомунвідділом виконкому Київської районної Ради народних депутатів було видано, на підставі рішення виконкому Київської ради депутатів №162 від 18.04.1969 року, свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я, мовою оригіналу зазначено російською « ОСОБА_3 », що в перекладі на український є « ОСОБА_4 ».
Дублікат зазначеного свідоцтва було видано Виконавчим комітетом районної ради народних депутатів 01.06.2005 року, в якому дані про власника зазначені також російською, як « ОСОБА_3 ».
Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 10.06.2005 року за №7489786, право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_4 , про що внесено запис №13966 в книзі 131-49.
08 жовтня 1963 року Білгород-Дністровським військовим комісаріатом Одеської області було видано військовий квіток серії НОМЕР_6 , на ім`я, мовою оригіналу на російській « ОСОБА_3 », що в перекладі на український є ОСОБА_4 .
29 серпня 1975 року було заведено трудову книжку серії НОМЕР_7 на ім`я, мовою оригіналу на російській « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в перекладі на український є ОСОБА_4 .
14 липня 1967 року Саратським РВВС Одеської області було видано паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 23.09.1980 року Київським РВ м. Одеси на ім`я ОСОБА_12 (російською), у зв`язку з обміном, на підставі паспорта НОМЕР_9 , виданого 14.07.1967 року Саратським РВВС Одеської області.

18 серпня 2006 року, у зв`язку з обміном вказаного паспорту серії НОМЕР_8 , виданого 23.09.1980 року, Київським РВ УМВС України в Одеській області було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_2 .

Зазначені обставини встановлені у відповідності до листа Київського районного відділу Головного управління ДМС України в Одеській області від 02.10.2020 року за вих. №02/10-20.

Також, судом встановлено, в трудову книжку серії НОМЕР_7 , заведену 29.08.1975 року, були внесені зміни, а саме ім`я « ОСОБА_13 » було закреслено «-----------», та зазначено виправлення « ОСОБА_14 ». На обкладинці зазначено, що ім`я змінено на « ОСОБА_14 » на підставі паспорта серії НОМЕР_8 виданого 23.09.1980 року.
Зазначене виправлення засвідчено печаткою відділу кадрів Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих УРСР.

Як вже судом встановлювалось, в подальшому паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , від 18.08.2006 року, в якому дані про особу вже зазначені як « ОСОБА_2 », було видано замість паспорта серії НОМЕР_8 виданого 23.09.1980 року, саме на підставі якого були внесені зміни в ім`я особу з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_14 ».

З наданих до суду доказів вбачається, що факт того, що « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 », « ОСОБА_2 » є однією тієї ж особою, підтверджується також з аналізу виписки з протоколу №7 загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім. К.Лібкнехта Овідіопольського району Одеської області від 12.03.1991 року, відповідно до якого вирішено колгоспнику « ОСОБА_3 » (російською), передати закріплену земельну ділянку, площею 0,08га, по АДРЕСА_2 , для будівництва житлового будинку.

17.07.2018 року до Управління ДАБК в Одеській області було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), за №01-16/1285, стосовно проведення реконструкції житлового будинку саме на зазначеній земельній ділянці. Зазначені дії з подання відповідної документації вчинялись ОСОБА_2 .

За наслідком вказаного будівництва, ОСОБА_2 , набув у власність будинок АДРЕСА_3 , які успадкував заявник, що підтверджується наданими до суду копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 25 серпня 2020 року, зареєстровані в реєстрі за №968, 974, 970, 972, 976, видані приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.
Проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, надавши оцінку кожному доказу окремо, а також в цілому, суд приходить до переконання, що зміни в написанні даних про особу, як: « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 », « ОСОБА_2 », пов`язані внаслідок зміни документів під час набуття Україною незалежності та різного перекладу даних про особу з російської мови на українську, за наслідком чого були допущені відповідні зміни в зазначенні особи у правовстановлюючих документах, що відображається в наступному, так:
- паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 18.08.2006 року Київським РВ УМВС України в Одеській області;

- свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 , виданому Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси);

- актовому запису про смерть №1113 від 29 січня 2020 року складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси);

- в яких відомості про особу зазначені, як: « ОСОБА_2 »,
- в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, видане 12 травня 1969 року Житлокомунвідділом виконкому Київської районної Ради народних депутатів, на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , дублікат якого було видано Виконавчим комітетом районної ради народних депутатів 01.06.2005 року, на ім`я (російською) « ОСОБА_3 »,
- згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 10.06.2005 року за №7489786, право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 .

При викладених обставинах, у суду відсутні сумніви та навпаки приходить до висновку, що особа, яка вказана у вищезазначених документах є однією і тією ж особою, яка у відповідності до останніх правовстановлюючих документів (паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ), задокументована, як ОСОБА_2 , який за родинними зв`язками є батьком заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час ухвалення рішення суду в цій справі судом приймається висновок Європейського суду справ людини викладений у рішенні «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року, в якому вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Одночасно, суд зазначає, що не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.
З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що вимоги заявника ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню, так як наявність досліджених письмових доказів свідчить про родинні стосунки, та належності померлому правовстановлюючих документів, за наслідком чого суд вважає, що вимоги є обґрунтованими та доведеними.
Факт, що підлягає встановленню, має юридичне значення, тому як від встановлення цього факту залежить виникнення права у заявника на оформлення своїх спадкових справ на спадщину після смерті батька.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст. ст. 265, 268, 316-320, 354-355 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В :
Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення за участю заінтересованої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Ганни Анатоліївни (місцезнаходження: 65026, м. Одеса, вул. Польська, 18) - задовольнити.
Встановити юридичний факт родинних зв`язків, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а останній відповідно його сином.
Встановити юридичний факт, а саме, що « ОСОБА_2 », відомості про якого зазначені в: паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 18.08.2006 року Київським РВ УМВС України в Одеській області; свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 , виданому Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси); актовому запису про смерть №1113 від 29 січня 2020 року складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), « ОСОБА_3 », відомості про якого зазначені в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, видане 12 травня 1969 року Житлокомунвідділом виконкому Київської районної Ради народних депутатів, на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , дублікат якого було видано Виконавчим комітетом районної ради народних депутатів 01.06.2005 року, та « ОСОБА_4 » на якого було зареєстровано право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва, виданого 12 травня 1969 року Житлокомунвідділом виконкому Київської районної Ради народних депутатів, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.06.2005 року за №11032396, є однією тією ж особою.
Встановити юридичний факт, а саме, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане 12 травня 1969 року Житлокомунвідділом виконкому Київської районної Ради народних депутатів, на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , дублікат якого було видано Виконавчим комітетом районної ради народних депутатів 01.06.2005 року, на ім`я « ОСОБА_3 », на підставі якого 10.06.2005 року КП «ОМБТІ та РОН» проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер запису 13966 в книзі 131-49, на ім`я - ОСОБА_4 , належало ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду та/або через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.