Справа № 939/288/20
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2020 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого - судді Стасенка Г.В.,

за участі секретаря судового засідання - Клопот О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області цивільну справу за заявою представника заявниці - адвоката Корнієнка Андрія Андрійовича, в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа - Бучанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявниці - адвокат Корнієнко А.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до районного суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим ОСОБА_1 народила дитину жіночої статі.

Документом, що підтверджує факт народження її дитини, є свідоцтво про народження та медична довідка, видані органами на непідконтрольній Україні території, у зв`язку з чим Бучанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив у проведенні державної реєстрації народження.

Просив встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , громадянкою України, в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим дитини жіночої статі і відомості про батька внести відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України та вказати батьком дитини ОСОБА_2 .

Заявниця ОСОБА_1 та представник заявниці - адвокат Корнієнко А.А. на розгляд справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи представник заявниці повідомлений належним чином, просив провести розгляд справи у відсутності заявниці та представника заявниці.

Заінтересована особа - Бучанський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала листа, в якому просила проводити розгляд заяви у відсутності їхнього представника.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянки України, виданого Кіровським ВР ДМУ УМВС України в Донецькій області 18 червня 2004 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Новобахмутівка Донецької області, з 29 травня 2013 року зареєстрована в АДРЕСА_1 . (а.с. 9-12)

З копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 11 січня 2019 року у відділі запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління реєстрації актів цивільного стану міста Севастополя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ) зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис за № 2. (а.с. 13 )

Відповідно до копії медичного свідоцтва про народження серії 35 за № 045701, в Республіканській клінічній лікарні ім. Семашко міста Сімферополя ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 19-й годині 35 хвилин, ОСОБА_1 народила дитину жіночої статі. (а.с. 14-15 )

Як убачається з копії свідоцтва про народження, виданого 11 червня 2019 року відділом реєстрації народжень міста Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополі, Республіка Крим Російської Федерації, і її матір`ю вказана ОСОБА_1 , а батьком - ОСОБА_3 , про що 11 червня 2019 року складений запис акту про народження за № 2 . (а.с. 16)

Як убачається з відмови Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 20 грудня 2019 року за № 2551/16.7 - 46, у проведенні державної реєстрації народження дитини жіночої статі у ОСОБА_1 на підставі поданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме - відділом реєстрації народжень міста Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, відмовлено. (а.с. 17)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

За правилами ст. 1, 9, 17, 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах проти Туреччини ("Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ila§cu and Others v.Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) , який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Враховуючи, що заявниця не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, з метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявниця та її дитина, суд приймає рішення на підставі всіх поданих доказів, в тому числі з урахуванням документів, які видані установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, та які, як виняток, приймаються до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Оцінюючи викладене, суд встановлює факт народження дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Сімферополі Автономної Республіки Крим у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Новобахмутівка Донецької області, громадянки України.

Керуючись ст. 3, 9, 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" від 15 квітня 2014 року, ст. 144 Сімейного кодексу України, ст. 259, 263-265, 315, 316, 317, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника заявниці - адвоката Корнієнка Андрія Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статіІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим, матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Новобахмутівка Донецької області, громадянка України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області .

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Головуючий-суддяГ.Стасенко