Провадження № 22-ц/812/1429/20 Доповідач апеляційної інстанції -Тищук Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Миколаїв

справа № 490/3550/14-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Біляєвою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 5 листопада 2014 року суддею Батченком О.В. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Укрдебт плюс»

до ОСОБА_1 та

ОСОБА_2

про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 8 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0 (з укладенням цього ж дня додаткової угоди у тому числі щодо можливості застосування номеру договору 1). За умовами договору ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 36 150 швейцарських франків, зі сплатою 9,99 % річних на строк з 8 серпня 2020 року по 3 серпня 2027 року. Цього ж дня між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 132080, згідно з яким поручитель солідарно з боржником поручився за виконання ним кредитних зобов`язань. 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами.

Посилаючись на неналежне виконання позичальницею кредитних зобов`язань, банк просив стягнути з відповідачів солідарно кредитну заборгованість станом на 5 лютого 2014 року у розмірі 460 265, 58 грн., з яких 6 425, 85 грн. за договором № 0 та 453 839, 73 грн. за договором № 1. А саме: за тілом кредиту - 279 744, 13 грн., з них 34 163, 03 грн. простроченої заборгованості, та 174 095, 60 грн. за відсотками, з них 51 262, 01 грн. простроченої заборгованості.

16 вересня 2014 року банк подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути заборгованість станом на 28 серпня 2014 року у розмірі 824 830, 31 грн., що еквівалентно 54 400, 62 доларам США, з яких 479 469, 30 грн. (31 622, 78 доларів США) за тілом кредиту та 345 361, 01 грн. (22 777, 84 доларів США) за відсотками.

Відповідачі участі у судових засіданнях не брали, тому справу розглянуто в заочному порядку.

Заочним рішенням Центрального районного суд м. Миколаєва від 5 листопада 2014 року позов задоволено, з відповідачів солідарно стягнуто 824 830, 31 грн. кредитної заборгованості та по 1 827 грн. судових витрат з кожного.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.12.2019р. замінено позивача ПАТ Дельта банк на ТОВ «Укрдебт плюс».

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі на заочне рішення ОСОБА_1 просила рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на недоведеність валюти кредитування, неправильний розрахунок заборгованості, припинення поруки, відсутність доказів переходу права вимоги до ПАТ «Дельта Банк», несповіщення боржника про зміну кредитора, безпідставне нарахування суми заборгованості в доларах США при збільшенні позовних вимог, відсутність повноважень представника збільшувати позовні вимоги, неповідомлення позичальниці та поручителя про збільшення відсоткової ставки, неврахування судом змін умов договору додатковими угодами, відсутність згоди поручителя на укладання позичальницею додаткової угоди № 3 про визначення періоду сплати процентів за певні періоди у доларах США, відсутність у справі оригіналу довіреності представника банку та неналежне завірення її копії.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, в ній викладені. Представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовну заяву публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, суд виходив з того, що оскільки відповідачі належним чином умови договору не виконали, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 824 830, 31 грн., яка і підлягала стягненню.

Проте з такими висновками суду в повній мірі погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 8 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0 за яким ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 36 150 швейцарських франків, зі сплатою 9,99 % річних на строк з 8 серпня 2020 року по 3 серпня 2017 року. Строк сплати процентів - з 1 по 10 число місяця, наступного за тим, за який вони були нараховані (а.с. 6-10 том І).

Цього ж дня між цими ж сторонами укладено додаткову угоду № 1, якою погоджено: 1) можливість застосування також номеру договору 1, 2) змінено кінцевий термін повернення кредиту на 3 серпня 2027 року, та 3) визначено, що сплата процентів, нарахованих у період з 1 по 30 листопада 2008 року, здійснюється позичальником у період з 1 по 10 грудня 2013 року, а проценти, нараховані у період з 1 по 31 грудня 2008 року, сплачуються у період з 1 по 10 січня 2014 року (а.с. 27 том І).

Також 8 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 132080, за яким поручитель зобов`язався солідарно з позичальницею відповідати перед банком за невиконання усіх її кредитних зобов`язань у повному обсязі (а.с. 29-30 том І).

5 лютого 2009 року між банком і позичальницею ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1, якою визначено розмір ануїтетного платежу - 355 швейцарських франків та день його сплати - 28 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов`язаний сплатити ануїтетний платіж (а.с. 31 том І).

27 березня 2009 року між банком і позичальницею ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 3, якою погоджено сплату процентів (за використання процентів у доларах США), нарахованих за період з 1 по 30 січня 2009 року - до 10 лютого 2011 року; та нарахованих у період з 1 по 27 лютого 2009 року - 10 березня 2011 року (а.с. 32 том І).

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами, у тому числі кредитний договір № 0 (а.с. 46, 51-52, том І, а.с. 8-9 том ІІ)

12 лютого 2014 року позичальниці та поручителю направлено досудову вимогу про сплату простроченої (поточної) заборгованості (а.с. 42, 43, 44 том І).

Розрахунок заборгованості фактично проведено у швейцарських франках, а у позовній заяві помилково зазначено у доларах США (а.с. 62 том І).

15 листопада 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт плюс» укладено договір № 2083/К купівлі-продажу прав вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами, у тому числі за кредитним договором № 0 (а.с. 126-127, 128, том І, а.с. 2-7 том ІІ).

Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, а згідно статті 536, 1048 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплатити відсотки.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику в строк та у порядку, що встановлений договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України закріплено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки відповідачі належним чином вимоги договору не виконали, внаслідок чого виникла заборгованість, суд правильно прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідачів заборгованості.

Проте колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, сума боргу складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 31622,78 CHF (швейцарських франків) та 22777,84 CHF (швейцарських франків) заборгованості за відсотками ( том І а.с. 62). При підрахунку суми заборгованості в гривнях, банком було помилково застосовано курс НБУ станом на 28.08.2014р. за 100 CHF 1516,21 UAN. В той час як правильний курсНБУ станом на 28.08.2014р. за 100 CHF становив 1467,23 UAN. Відтак, було неправильно обраховано суму заборгованості за кредитом в розмірі 479469,3 грн. Правильною буде сума 463906,18 грн. На зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув.

Крім того, згідно укладеної 27 березня 2009 року між банком і позичальницею ОСОБА_1 додаткової угоди № 3, сплата процентів повинна відбуватись у доларах США (том І, а.с. 32). Таким чином, суд неправильно стягнув з відповідачів суму заборгованості за відсотками, обраховану у швейцарських франках, а не доларах США. З огляду на зазначене, оскільки стягненню підлягало 22777,84 долара США, за курсом НБУ станом на 28.08.2014р. - 1343,74 грн. за 100 USD, стягненню підлягає сума в розмірі 305906,39 грн.

Загальна сума, яку необхідно стягнути з відповідачів, дорівнює 769812,57 грн. Таким чином, в цій частині рішення суду підлягає зміні.

Колегія суддів критично ставиться до твердження апелянта щодо невиконання новим кредитором (ПАТ «Дельта Банк») процедури сповіщення боржника про перехід до нього прав за кредитним договором.

Згідно частини 2 статті 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо необхідності стягнення кредитної заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк» на умовах, передбачених укладеним договором.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що суд повинен був відмовити у задоволенні позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_2 , оскільки дані відносини знаходяться поза межами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Щодо повноважень представника позивача при збільшенні позовних вимог.

Позовна заява про збільшення позовних вимог підписана представником ПАТ «Дельта Банк» Колесніковою О.О., яка діяла на підставі довіреності від 9 грудня 2013 року (а.с. 64 том І), в якій їй надані всі права, крім права укладання і підписання мирової угоди, права позивача повної або часткової відмови від позову та права відповідача щодо визнання позову повністю або частково. Відтак, представник позивача мав повноваження збільшувати розмір позовних вимог.

Щодо тверджень апелянта про несплату судового збору за подання заяви про збільшення позовних вимог, то слід зазначити, що при зверненні до суду з позовом у лютому 2014 року банком було сплачено 3 654 грн., що на той час складало максимальний розмір судового збору, що підлягав сплаті за подання позовної заяви майнового характеру. Отже, збільшуючи позовні вимоги у вересні цього ж, 2014 року, банк не повинен був доплачувати судовий збір.

З огляду на зазначене, у відповідності до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг.

З огляду на часткове задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне змінити розмір стягнутого з ОСОБА_1 судового збору з 1827 грн. до 1339 грн. (пропорційно до зменшеної суми стягнення і з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги). Також зменшенню підлягає сума стягнутого судового збору з ОСОБА_2 , а саме - до 1705 грн.

Керуючись статями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 листопада 2014 року змінити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Укрдебт плюс» 769 812 грн. 57 коп. заборгованості за кредитним договором №0 від 08 серпня 2007р.

Стягнути на користь ТОВ «Укрдебт плюс» з ОСОБА_1 1339 грн., з ОСОБА_2 1705 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська ---------------------------------

Повну постанову складено 28 жовтня 2020 року