РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В. М.

за участю секретаря Рухлової М. Ю.

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Зінченко Юрія Олексійовича про скасування реєстрації права власності та поновлення реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької Зінченко Ю.О. про скасування реєстрації права власності та поновлення реєстрації права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.04.2008 р. між ОСОБА_1 та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір №08П077-ВКЛ, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 58 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 14.04.2008 р. між банком та позивачем ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № №08П077-1. Відповідно до іпотечного договору було передано в іпотеку банку нерухоме майно, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . В 2016 році банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2017 р. в задоволенні вимог банку відмовлено, яке ухвалою апеляційного Запорізької області від 13.07.2017 р. залишено без змін. В березні 2018 року банк вдруге звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, постановою Запорізького апеляційного суду від 11.06.2019 р. в задоволенні вимог банку відмовлено у повному обсязі. 25.07.2019 р. позивачу стало відомо, що 26.06.2019 р. державним реєстратором виконкому Гуляйпільської міської ради Зінченко Ю. О. право власності на квартиру було перереєстровано за банком на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі. Позивач вважає, що дії державного реєстратора щодо перереєстрації права власності та внесення відповідного запису до державного реєстру є незаконними, оскільки основне зобов`язання позивача за кредитним договором щодо погашення заборгованості, а разом з ним і іпотека припинено 20.09.2010 року, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Крім того, банк не повідомляв про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, вимоги про виконання порушеного зобов`язання не отримане позивачем, що є порушення іпотечного договору. Державний реєстратор здійснив реєстрацію права власності за банком, не перевіривши наявність письмової вимоги про усунення порушень умов кредитного договору, її отримання та закінчення відповідного строку. Крім того, реєстрація предмету іпотеки здійснена відповідачами у спосіб, що суперечить чинному законодавству, оскільки не було дотримано порядку здійснення звернення стягнення на майно та реєстрації права власності, передбаченого ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», а тому підлягає скасуванню. Зазначають, що не була проведена оцінка предмета іпотеки. Враховуючи вищевикладене, просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченко Ю.О. та скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 32189309 від 26.06.2019 року, щодо реєстрації за АТ «Укрсоцбанк» права власності на нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та поновити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , стягнути судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 01.08.2019 р. відкрито загальне позовне провадження у справі і призначено підготовче засідання.

29.08.2019 р. до суду надійшов відзив представника відповідача на позов, в якому відповідач позов не визнав повністю та зазначив, що за умовами укладеного між сторонами іпотечного договору передбачено право банку у випадку невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. Таке звернення здійснюється або на підставі рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (позасудове врегулювання) шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, про що міститься відповідне застереження в іпотечному договорі. Таке застереження є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно. У зв`язку з порушенням позивачем умов кредитного договору і виникненням заборгованості банк набув право звернути стягнення на предмет іпотеки, в тому числі в позасудовому порядку відповідно до іпотечного договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. На адресу позивача було направлено відповідне письмове повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звертаючись до державного реєстратора, банк надав усі необхідні документи для здійснення державної реєстрації права власності на іпотечне майно, реєстрація була проведена з дотриманням норм чинного законодавства, підстави для скасування реєстрації відсутні. Просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

18.09.2019 р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якому підтримано заявлені вимоги повністю та додатково зазначено, що основне зобов`язання , а разом з ним і іпотека припинилася 20.09.2010 року, що виключає можливість реєстрації за банком права власності на спірне майно на підставі договору іпотеки, банк не надав державному реєстратору повного пакету документів для здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, зокрема, письмової вимоги про усунення порушень та документу, що підтверджує факт завершення 30-денного строку з моменту отримання письмової вимоги. Також, для набуття права власності на предмет іпотеки необхідним і обов`язковим є проведення оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності , без проведення такої оцінки набуття права власності не допускається , в переліку документів до державного реєстратора звіту про оцінку майна не зазначено.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Федоров М.Д. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» - адвокат Ременюк Т.О. позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити.

Відповідач - державний реєстратор виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченко. Ю. О. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 78 ЦПК України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 14.04.2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №08П077-ВКЛ, за умовами якого кредитор (АТ «Укрсоцбанк») надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 58000 доларів США зі сплатою 14,00 процентів річних та комісій.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що кредит надається позичальнику на наступні цілі: на поточні потреби.

Згідно з п. 1.3. Договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісії, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за Договором, кредитор укладає в день укладання цього договору з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник та іпотекодавці передають Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить позичальнику на праві власності, заставною вартістю 369 913, 00 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору еквівалентно сумі 73 250, 00 доларів США.

14.04.2008 р. між АТ «Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №08П077-І, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М., зареєстрованим в реєстрі за №1115. За умовами укладеного іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку у якості забезпечення виконання всіх своїх зобов`язань за Договором кредиту №08П077-ВКЛ від 14.04.2008 р, укладеним між іпотекодержателем та іпотекодавцями, наступне нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить іпотекодавцю на праві приватної власності .

Згідно з п. 1.2. іпотечного договору, заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 369 912, 50 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору еквівалентно сумі 73 250, 00 доларів США .

Пунктом 4.1. іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Згідно з п. 4.2. іпотечного договору, у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на Предмет іпотеки.

Відповідно до п. 4.5. іпотечного договору, Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів:

- на підставі рішення суду; або

- на підставі виконавчого напису нотаріуса; або

- шляхом передачі іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або

- шляхом продажу Предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або

- шляхом організації іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладання договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2020 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 3 % річних на основну прострочену заборгованість за період з 15.12.2014 14.12.2017 р. в розмірі 3790 доларів США та 86 центів та судовий збір. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11.06.2019 року, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2020 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими станом на 03 жовтня 2016 року та в частині задоволення позову про стягнення 3% річних на основну прострочену заборгованість скасовано. Провадження у справі за вимогами про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими станом на 03 жовтня 2016 року закрито; в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» 3 790,86 доларів США 3 % річних на основну прострочену заборгованість відмовлено.

Судом також досліджено надані Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів документи, зокрема, копію заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.09.2019 р., подану банком до Державного реєстратора Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області, та додані до неї документи, а саме: копію іпотечного договору №08П077-І від 14.04.2008 р., копію повідомлення АТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, копії поштових реєстрів із зазначенням відправника АТ «Укрсоцбанк», отримувача ОСОБА_1 , та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №172091203 від 01.07.2019, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 172092963 від 01.07.2019, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 172094763 від 01.07.2019.

Згідно з витягом № 172094763 від 01.07.2019 р. до Державного реєстру внесено запис про право власності № 32189309, державний реєстратор Зінченко Ю.О. Виконавчий комітет Гуляйпільської міської ради, Запорізької області, про те, що на підставі: іпотечного договору № 08П077-І №2290 від 14.04.2008 було здійснено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України"Про іпотеку").

Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, частиною першою статті 12 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються: умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення; порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки; прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору.

Згідно з ч.ч. 1 - 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Системний аналіз наведених положень , з урахуванням встановлених обставин справи, свідчить про пряму імперативну заборону на примусове стягнення, наданої позивачем банку в якості забезпечення виконання ним зобов`язань, а тому у державного реєстратора були відсутні підстави для вчинення оскаржуваної реєстраційної дії.

Більш того, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту відповідних умов правочину.

Виходячи із засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно , суд приходить до висновку, що до Державного реєстру можуть бути внесені виключно ті відомості, що не суперечать вимогам цього Закону та інших законодавчих актів України.

Відповідно до п.61 Порядку №1127 Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотеко держателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону № 1952-ІV та статті 37 Закону України "Про іпотеку" порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №306/1224/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів надано наступні документи, які були надані АТ «Укрсоцбанк» для здійснення оскаржуваної реєстраційної дії, а саме: копію заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.09.2019 р., подану АТ «Укрсоцбанк» до Державного реєстратора Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області; копію іпотечного договору №08П077-І від 14.04.2008 р., копію повідомлень АТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням; копії поштових реєстрів із зазначенням відправника АТ «Укрсоцбанк», отримувач позивач по справі; копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №172091203 від 01.07.2019 р., № 172092963 від 01.07.2019 р. та 172094763 від 01.07.2019 р.

Разом з тим, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.04.2019 у справі №638/20000/16-ц іпотекодержатель зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки разом із заявою про державну реєстрацію.

Проте, надані до суду матеріали не підтверджують факт отримання позивачем наданого повідомлення АТ «Укрсоцбанк» від 19.04.2018 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, зокрема, відсутня відмітка про вручення позивачу листів банку. Більш того, також не доведено документально факт відмови позивача від отримання даного листа. Крім того, із наданих копій поштових реєстрів не можливо встановити зміст вкладення конверту (відсутній опис).

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Проте, АТ «Укрсоцбанк» до матеріалів державному реєстратору не надано цей висновок.

Статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Відсутність необхідної та достовірної інформації у оцінювача про майно могло вплинути на визначення ринкової вартості цього майна на дату проведення оцінки. Здійснення оцінювачем оцінки нерухомого майна без доступу до цього майна, на підставі, зокрема, технічної документації об`єкта оцінки та його складових, ставить під сумнів об`єктивність проведеної оцінки та визначення ринкової вартості майна на дату оцінки.

Разом з тим, на порушення вищенаведених вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національного стандарту №1, матеріали справи не містять відомостей про виконання оцінювачем вищенаведених вимог та проведення ознайомлення з об`єктом оцінки за для встановлення його дійсного стану, проценту зносу, технічних характеристик та умов, що наявні на об`єкті оцінки в дійсності.

Більш того, слід підкреслити, що згідно з п. 57 Порядку №1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

При цьому, однією з умов договору іпотеки №08П077-І від 14.04.2008 , зокрема пп.4.5.3, є те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Тобто, для проведення спірної реєстраційної дії банк мав надати державному реєстратору згідно з п. 57 Порядку №1127, в т.ч., й документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. При цьому, оскільки зміст умови договору іпотеки, викладений в пп. 4.5.3 цього договору, відсилає до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в частині встановлення порядку звернення стягнення, то відповідно банком мало бути надано документ про виконання вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Так, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Разом з цим, за наданих Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради доказів вбачається, що банком не було надано державному реєстратору звіту суб`єкта оціночної діяльності про вартість предмету іпотеки, що свідчить про не дотримання вимог п. 57 Порядку №1127 при вчиненні спірної реєстраційної дії.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Частиною 2 цієї ж статті Закону передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що іншим правонабувачем є орендар, суб`єкт іншого права, похідного від прав власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно Закону).

Так, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав або нотаріусу, заяву та рішення суду, що набрало законної сили. Скасування запису здійснюється у строк що не перевищує 2 години з часу реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Відповідно до п. 54 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 1141 від 26 жовтня 2011 року, скасування записів Державного реєстру прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у скасуванні відповідних записів.

У разі скасування рішення про внесення змін до запису Державного реєстру прав у такому Реєстрі проводиться редагування відповідного запису з метою приведення його у стан, що існував до прийняття такого рішення та проведення відповідних реєстраційних дій.

Таким чином вирішення питання про поновлення записів про вчинення нотаріальних дій залежить, зокрема, від вирішення питання про скасування реєстраційної дії.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про поновлення державної реєстрації права власності позивача на нерухоме майно не підлягають задоволенню, оскільки поновлення прав на нерухоме майно здійснюються державним реєстратором на підставі наявності рішення суду про скасування рішення державного реєстратора щодо вчинення реєстраційної дії.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

У зв`язку з наведеним, ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судом здійснений відповідний розподіл судових витрат, шляхом стягнення з відповідачів на користь позивача суму судового збору у розмірі по 384 грн. 20 коп. з кожного.

Отже, належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є скасування запису про право власності банку на спірне нежитлове приміщення, внесеного державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченко Ю.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню .

Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Державного реєстратора Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Зінченко Юрія Олексійовича про скасування реєстрації права власності та поновлення реєстрації права власності задовольнити частково.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47558808 від 01.07.2019 року, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченко Юрієм Олексійовичем.

Скасувати запис про право власності № 32189309 на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ), внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченком Юрієм Олексійовичем на підставі рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень № 47558808 від 01.07.2019 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Стягнути з державного реєстратора Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Запорізької області Зінченко Юрія Олексійовича (місцезнаходження: Запорізька обл., Гуляйпільський р-н, вул. Шевченка, 15, прим. 2) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 384,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 30 вересня 2020 року.

Суддя: В.М. Світлицька