Номер провадження: 22-ц/813/4204/20
Номер справи місцевого суду: 518/338/18
Головуючий у першій інстанції Гончар І. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 21 червня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області, Ширяївського РВ ГУ МВС України в Одеській області про визнання особи такою, що має право на приватизацію житла та скасування рішення виконавчого комітету

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області, в якому просив суд визнати його особою, яка має право на приватизацію житла, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 103,50 кв.м., яке було виділено йому як співробітнику Ширяївського РВ УМВС України в Одеській області та визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Ширяївської селищної ради Одеської області від 30.06.2011 року №103, яким було визнано, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 являється службовим житлом Ширяївського РВ УМВС України, оскільки вирішення зазначеного питання не входить до компетенції виконкому.

Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Ширяївський РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с. 57).

Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 26 березня 2019 року залучено в якості співвідповідача - голову ліквідаційної комісії Ширяївського РВ ГУМВС України в Одеській області .

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 21 червня 2019 року у позові ОСОБА_1 до Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області, Ширяївського РВ ГУ МВС України в Одеській області про визнання особи такою, що має право на приватизацію житла та скасування рішення виконавчого комітету - відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 21 червня 2019 року та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу, Ширяївська селищна рада Одеської області, посилаючись на її необґрунтованість, просить суд залишити рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 21 червня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення (а.с.193-197).

До суду апеляційної інстанції з`явився позивач ОСОБА_1 , його представник - ОСОБА_2 та представник Ширяївського РВ ГУМВС України в Одеській області - Саїк Б.Є.

Представник Ширяївської селищної ради Одеської області до суду апеляційної інстанції не з`явився, однак 27.01.2020 року надіслав на адресу суду заяву, у якій просив розгляд апеляційної скарги, призначений на 30.01.2020 року проводити без участі Ширяївської селищної ради Одеської області, за наявними в матеріалах справи документами. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу підтримує та заперечує у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 21.12.2010 року Ширяївський РВ УМВС України в Одеській області придбав двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно рішення №179 від 08.04.2011 р. 6 сесії 6 скликання Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області було вирішено прийняти у власність службове житло розташоване за адресою АДРЕСА_1 , та виконкому Ширяївської селищної ради видати ордер на вселення ОСОБА_1 , як співробітнику Ширяївського РВ ГУМВС України в Одеській області.

Рішенням №1 від 29.12.2010 р. засідання комісії ЖПК Ширяївського РВ ГУМВС в Одеській області було вирішено розподілити житло за співробітником Ширяївськогго РВ Рибаком Р.П.

Відповідно до акту прийому передач Ширяївському РВ ГУМВС України в Одеській області на баланс жилого приміщення від 29.12.2010 р. було проведено передачу жилого приміщення (квартиру) від власника гр-на ОСОБА_3 на облік Ширяївського РВ ГУМВС України в Одеській області за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно рішення №103 від 30.06.2011 р. Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області квартиру АДРЕСА_2 було включено до числа службових в житловому фонді селища та клопотано перед сесією ради про скасування рішення 6 сесії 6 скликання №179 від 08.04.2011 р. "Про прийом - передачу службового житла..." у комунальну власність територіальної громади сел Йосипівка, Одаї, Подільці та смт. Ширяєве, що знаходиться у власності Ширяївського РВ ГУМВС України в Одеській області, як такого, що не відповідає чинному законодавству.

Згідно ордеру на службове жиле приміщення виданого виконавчим комітетом Ширяївської селищної ради від 16.08.2011 р. ОСОБА_1 з сім`єю з 3 чоловік надано право зайняття службового жилого приміщення жилою площею 20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з протоколу № 1 засідання ліквідаційної комісії Ширяївського РВ ГУМВС України в Одеській області від 16.10.2017 р., вбачається, що у зв`язку з тим, що в Ширяївському РВ ГУМВС України в Одеській області наявна потреба в використанні службових жилих приміщень, ОСОБА_1 відмовлено у виключенні з числа службових квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивач ОСОБА_1 фактично припинив трудові відносини з Ширяївським РВ ГУМВС України в Одеській області, який фактично є власником даної службової квартири і на даний час працює у Ширяївському ВП ГУНП в Одеській області, який відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №730 від 16.09.2015 р. "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ не є правонаступником Ширяївського РВ ГУМВС України в Одеській області.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, виходячи з наступного.

Пунктом 2 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р., визначено, що службові житлові приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Пунктом 15 визначено, що службове жиле приміщення надається робітникам, службовцям і колгоспникам на час виконання ними обов`язків, які потребують проживання в такому приміщенні.

Відповідно до ст.2 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" не підлягають приватизації квартири, визнані у встановленому порядку службовими житловими приміщеннями.

Пунктом 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затверджене постанови Ради Міністрів РСР «Про службові житлові приміщення» від 4 лютого 1988 р. №37, передбачено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих.

Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Згідно із п. 6 Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року № 37, виключення жилого примiщення з числа службових провадиться на пiдставi клопотання пiдприємства, установи, органiзацiї рiшенням виконавчого комiтету вiдповiдної районної, мiської, районної в мiстi Ради народних депутатiв.

Відповідно до статті 124 ЖК робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Особливість права користування службовим житлом на підставі ордеру полягає, зокрема, у тому, що володільцем такого житла залишається його власник. Особа, яка користується службовим житлом, знає, що після припинення її правовідносин з роботодавцем вона зобов`язана звільнити надане ним житлове приміщення.

З урахуванням вищенаведених норм права, обґрунтованим є висновок районного суду що ОСОБА_1 на даний момент припинив трудові відносини з Ширяївським РВ ГУМВС України в Одеській області, який є власником даної службової квартири і на даний час працює у Ширяївському ВП ГУНП в Одеській області, який відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №730 від 16.09.2015 р. "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ не є правонаступником Ширяївського РВ ГУМВС України в Одеській області.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на те, що позовні вимоги були обґрунтовані тим, що були відсутні підстави для включення до числа службових - квартири АДРЕСА_2 , а також рішення про включення цієї квартири до числа службових було прийнято не уповноваженим на це органом.

Разом з тим, апеляційний суд вважає такі доводи необгрунтованими, з огляду на наступне.

Так, правовий статус службового житла визначений Главою 3 Житлового кодексу Української PCP, Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затверджене Постановою Ради Міністрів від 4 лютого 1988 р. №37 «Про службові жилі приміщення».

Згідно із п.6 Положення про надання службових приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів У PCP від 04.02.1998 року №37, виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

В структурі рад окрім сільських, селищних та міських на час прийняття рішення - виконавчі комітети були відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно договору купівлі-продажу від 21.02.2010 року № б/н., Ширяївський PB УМВС України в Одеській області придбав у власність майно, яке складається із двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 103.50 кв.м.

Відповідно Витягу про державну реєстрацію прав від 28.12.2010 року власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є Ширяївський PB УМВС України в Одеській області. Позивачем цей факт не оспорюється та особисто ним зазначено в позовній заяві.

Згідно п.1 рішення житлово-приватизаційної комісії Ширяївського PB ГУМВС України в Одеській області №1 від 29.12.2010 року, розподілено службове житло за співробітником Ширяївського PB ОСОБА_1

При цьому із зазначеним рішенням від 29.12.2010 року ОСОБА_1 погодився та відповідно до матеріалів справи, не звертався щодо його оскарження чи скасування.

Відповідно листа начальника Ширяївський PB УМВС України в Одеській області Фіщука В.І. вих.№5656 від 30.06.2011 року виконавчий комітет Ширяївської селищної ради рішенням №103 від 30.06.2011 року включив квартиру АДРЕСА_2 до числа службових в житловому фонді селища.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: пункт «б» делеговані повноваження, підпункт 8 - видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій.

Рішенням виконавчого комітету селищної ради №130 від 28.07.2011 року, співробітнику Ширяївського РВ ГУВС України в Одеській області ОСОБА_1 видано ордер на службове житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 103.50 кв.м.

При цьому, позивач ОСОБА_1 також зазначене рішення не оскаржував та не звертався з заявою щодо його скасування.

Особа, яка бажає приватизувати службове житло має звернутися до керівництва підприємства, установи чи організації, яке надавало службове приміщення, з проханням виключити житло із службового житлового фонду, у зв`язку з відсутністю потреби в його використанні в статусі службового.

Відповідно Витягу з протоколу засідання ліквідаційної комісії Ширяївського РВ УМВС України в Одеській області №1 від 16.10.2017 року, розглянувши рапорт ДОП СП Ширяївського РВ ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 щодо виведення квартири АДРЕСА_2 , комісією прийнято рішення: «У зв`язку з тим, що в Ширяївському РВ УМВС України в Одеській області наявна потреба в використанні службових жилих приміщень, відмовити ОСОБА_1 у виключені з числа службових квартири АДРЕСА_2 ».

Будь-які докази про зміну статусу службового житла - квартири АДРЕСА_2 в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, слід звернути увагу на те, що апелянтом у апеляційній скарзі зазначено, про те, що на час прийняття рішення про включення квартири до числа службових, він - ОСОБА_1 займав посаду старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Ширяївського РВ ГУ МВС України в Одеській області, про що зазначено у договорі найму спірної квартири від 24.02.2014 року (а.с. 62-65).

Стаття 119 ЖК УРСР визначала, що перелік категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством СРСР і УРСР.

Пунктом 25 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого постановою Ради Міністрів Української PCP від 4 лютого 1988 № 37 «Про службові жилі приміщення», були передбачені особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та військовослужбовці внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ за переліком, визначеним Міністерством.

Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними чи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженим наказом МВС України від 10.09.2004 року № 1039 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 жовтня 2004 р. за № 1255/9854, було передбачено, що жиле приміщення включається до числа службових за рішенням органу місцевого самоврядування за місцем знаходження приміщення на підставі клопотання відповідного органу внутрішніх справ України за наявності на це дозволу МВС України (п. 1.4.).

Цим Положенням був затверджений і Перелік категорій працівників, яким може бути службові жилі приміщення, пункт 3 якого відносив до вказаної категорії по райорганах Головних управлінь МВС України в областях оперуповноважених карного розшуку і кримінальної міліції в справах неповнолітніх.

Пункт 4 цього Переліку також передбачав, що крім визначених у пунктах 1, 2, З у категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, службове житло може бути надано іншим працівникам органів і підрозділів внутрішніх справ на підставі спільного рішення керівництва головних управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, місті Києві та Київській області, управлінь МВС України в областях, місті Севастополі та на транспорті (далі - ГУМВС, УМВС) та житлово-побутових ГУМВС, УМВС, погодженого керівництвом МВС України та затвердженого відповідним рішенням органів місцевого самоврядування, а також рішенням Міністра або а його заміщає.

З урахуванням вищенаведених положень, доводи апеляційної скарги є неспроможними.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 21 червня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області, Ширяївського РВ ГУ МВС України в Одеській області про визнання особи такою, що має право на приватизацію житла та скасування рішення виконавчого комітету - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07.02.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда