Провадження № 2/522/2993/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позивачка просить постановити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 10 (десять тисяч) гривень щомісяця на кожну дитину окремо, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та додаткові витрати на утримання синів у розмірі по 5 (п`ять тисяч) гривень з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Мотивує вимоги тим, що 03 вересня 2005 року між нею та відповідачем укладений шлюб. Від шлюбу у них є двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час спільного проживання з відповідачем у шлюбі, з його вини постійно виникали непорозуміння і сварки, які відбувалися на очах дітей. Відповідач агресивно себе поводив як по відношенню до неї так і до дітей, приходячи додому у нетверезому стані, заважав дітям відпочивати, забирав та не віддавав особисті речі, вчинював психологічний тиск, принижував честь та гідність. Чоловік не виявляв належної уваги до дітей, не цікавився інтересами сім`ї. Відповідач фактично припинив шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Причиною фактичного припинення сімейних стосунків стала його недопустима поведінка у зв`язку з чим вона наполягла на розірвання шлюбу з відповідачем. Приморський районний суд розглядає позовну заяву про розірвання шлюбу між ними. Відповідач відхилив ії пропозицію оформити договір про надання утримання на дітей нотаріально оформивши цю угоду, у зв`язку з чим є об`єктивні підстави вважати, що у майбутньому Відповідач буде ухилятися від виконання добровільно взятого на себе обов`язку, щодо утримання дітей. Відповідач є приватним підприємцем, діяльність його пов`язана з роздрібною торгівельною. Магазин розташований в місті Рені. На даний час і на протязі вже пів року відповідач не допомагає ій в утриманні дітей. Офіційно вона не працює, тому забезпечувати дітей всім необхідним важко при обсязі відвідуваних всіх гуртків і школи. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини у відповідності до ст. 185 Сімейного кодексу України. Це, зокрема, виявилося у відсутності постійного матеріального (грошового) утримання синів. ОСОБА_5 син ходить до 8 класу, молодший син ходить до 3 класу Одеського ліцею «Європейський», а також додатково відвідуються вдвох спортивний клуб Дзюдо «ТАЙГЕР», ОСОБА_6 навчається додатково в комунальному позашкільному навчальному закладі «Дитяча художня школа № 1» також ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відвідують курси іноземної мови. За відвідування спортивного клубу на місяць за двох синів виходить оплата у розмірі 2300 гривень, відвідування художньої школи становить 920 гривень на місяць та курси англійської мови, які відвідують обидва сини на місяць становить у сумі 1700 гривень. Крім того, збирати дітей до школи вимушена була самостійно, відповідач навіть не поцікавився що потрібно дітям на перше вересня, а вона дітям придбала підручники до школи, зошити, канцелярські приладдя, одяг, взяття та інші речі які були їм необхідні. Вважає, що схильність дитини до спорту, вивчення іноземної мови, відвідування занять у художній школі є позитивною. Вона хоче аби їх здібності розвивались і надалі. Як ій відомо, стягнень по виконавчим документам з Відповідача не проводиться, непрацездатних батьків немає інших малолітніх дітей теж немає. Відповідно до вищевикладеного, вважає можливим стягнути аліменти з на утримання неповнолітніх синів у твердій грошовій сумі в розмірі 10 (десять тисяч) гривень щомісяця на кожну дитину окремо, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. З огляду на те, що діти відвідують багато додаткових гуртків та секцій, вважає за необхідне призначити до сплати аліментів, ще додаткові витрати на утримання синів у розмірі 5 (п`ять тисяч) гривень щомісяця на кожного з дітей. Домовленості про участь відповідача в утриманні дітей не досягнули. На ії прохання забезпечувати дітей належним чином відповідач будь-яким чином не реагує.

Ухвалою судді від 11 січня 2020 року по справі відкрито провадження та призначений розгляду прави в порядку спрощеного провадження.

27 квітня 2020 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача в яких зазначає, що позовну заяву про стягнення аліментів визнає частково, а саме в частині утримання своїх дітей визнає в повному обсязі. Вказує, що в позовній заяві зазначено, що він відхилив пропозицію оформити договір про надання утримання на дітей в нотаріальній формі, що не відповідає дійсності. Жодної пропозиції він не отримував, до позовній заяві не надано доказів щодо вказаного. Крім того, позивачка зазначає, що він ухиляється від покладеного на нього обов`язку у відповідності до ст.180 СК України, не утримує своїх синів, не надає коштів на утримання дітей, що також не відповідає дійсності. Так, оскільки діти мешкають з позивачкою, люблячи своїх синів, розуміючи необхідність утримання дітей, він добровільно переказував кошти на карткові рахунки як синів, так й позивачки, про що свідчить витяг з карткового рахунку. Таким чином, позовна вимога щодо стягнення з нього аліментів з дня пред`явлення позову до суду є необґрунтованою, оскільки ним виконувався обов`язок щодо утримання дітей та продовжується виконання обов`язків. Також, повідомляє суд, що діти у період з 15.03.2020 р. по день подання пояснень знаходяться з ним, за його місцем проживання та на його утриманні (в Рені). Однак, незважаючи на вказаний факт, він переказував грошові кошти на картковий рахунок позивачки, про що свідчить витяг з карткового рахунку. Таким чином, аліменти на утримання дітей сплачувалися з дня фактичного окремого проживання по теперішній день.

Так, позивачка просить стягнути аліменти по 10000 грн. на кожну дитину щомісячно та додаткові витрати на утримання дітей по 5000 грн. щомісячно, що всього складає 30000 грн., що значно перевищує його місячний дохід.

Вважає, що можливо щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму доходів на дитину відповідного віку.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про слухання справи сповіщені належним чином.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 03 вересня 2005 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Як зазначають учасник справи, питання про розірвання шлюбу вирішується в окремій судовій справі.

Від шлюбу у них є двоє синів, а саме:

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , про свідчить актовий запис про народження за № 211, 06 жовтня 2006 року здійснений Відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Ренійського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 , про свідчить актовий запис про народження за № 225, 12 жовтня 2006 року здійснений Відділом реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Ренійського районного управління юстиції Одеської області (а.с. 12).

Батьками дитини зазначені: Мати ОСОБА_1 , Батько ОСОБА_2 .

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України).

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Діти проживають з матір`ю, а батько періодично приймає участь в утримані синів.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України.

Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до роз`яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно довідки про подану податкову декларацію платника єдиного податку та отримані доходи від 21.02.2020 р. за № 3261/Б/15-32-52-14-22, наданої відповідачем, сума доходу за звітний податковий період 2019 рік складає 223085 грн. (щомісячний дохід складає: 223085:12=18590 грн.).

У 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком дo 6 років з 01 липня 2020 року становить 1859 грн., на дітей віком з 6 до 18 років становить 2318 гривень.

Суд приймає до уваги, що сторони в ході розгляду справи не досягли домовленості щодо стягнення аліментів.

Докази, які б підтверджували, що відповідач добровільно утримує на належному рівні своїх дітей суду не надано, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку.

Враховуючи аліментний обов`язок батька дитини, відсутності даних щодо наявності у останнього інших неповнолітніх дітей, що діти проживають з позивачкою, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь матері дітей на утримання синів аліменти в розмірі по 5000 гривень щомісячно з дня звернення до суду та до досягнення кожної дитини повноліття, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до повноліття дитини.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, щодо стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, оскільки суду не надано доказів, що відповідач має постійний регулярний щомісячний дохід.

Що стосується вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Суду не надані належні та допустимі докази, що діти потребують додаткових витрат, які підлягають розподілу між батьками, тому у задоволенні цих вимог необхідно відмовити.

В силу ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що позовна вимога щодо стягнення з нього аліментів з дня пред`явлення позову до суду є необґрунтованою, оскільки ним виконувався обов`язок щодо утримання дітей та продовжується виконання обов`язків, що він переказував грошові кошти на картковий рахунок позивачки, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цих доводів та доказів, що позивачки з дня звернення до суду в грудні 2019 року отримувала від відповідача аліменти на утримання дітей в достатньому розмірі та щомісячно.

При цьому, в порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-184, 191, 194 СК України, ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 26 грудня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 26 грудня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 26 жовтня 2020 року.

Суддя Л.М. Чернявська