Житомирський апеляційний суд
Справа №278/899/19 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 278/899/19 за позовом ОСОБА_1 до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності в порядку спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Зубчук І.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 0,38 га, цільове призначення: 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,13 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначав, що є спадкоємцем свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя померлому було подаровано земельну ділянку площею 0,38 га., що розташована по в АДРЕСА_1 . Зі змісту договору дарування вбачається, що земельну ділянку передано для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Однак, у виготовленому на підставі договору дарування державному акті зазначено цільове призначення земельної ділянки площею 0,38 га - для ведення особистого підсобного господарства. Позивач вказав, що через невідповідність зазначеного в державному акті цільового призначення земельної ділянки він позбавлений можливості оформити свої спадкові права.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки спірна земельна ділянка була приватизована ОСОБА_3 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських споруд і у відповідності до норм Земельного кодексу України та Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» таке цільове призначення є незмінним.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному в апеляційній скарзі.

Відповідач Станішівська сільська рада направила до апеляційного суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні апеляційної скарги покладається на розсуд суду.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок регулюється ст. 20 Земельного Кодексу України.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що рішенням Виконавчого комітету Пісківської сільської ради народних депутатів Житомирського району Житомирської області від 17 березня 1994 року №14 гр. ОСОБА_4 було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,27 з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 66).

Рішенням Виконавчого комітету Пісківської сільської ради народних депутатів Житомирського району Житомирської області від 21 березня 1996 року № 17-б було: виділено земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства та змінено записи в земельно-кадастровій книзі по фактичному користуванні по с. Піски ОСОБА_3 з 0,42 га на 0,38 га (а.с. 65).

25 березня 1996 року ОСОБА_3 отримав державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-ЖТ №013932 площею 0,50га, яка розташована у с. Скоморохи Пісківської сільської ради з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель: площею 0,12 га, яка позначена на плані літерами А-Б-В-Г, та площею 0,38 га, яка позначена на плані літерами Д-Ж-З-І (а.с. 12, 13).

У зазначеному державному акті вказано, що він виданий, зокрема, на підставі рішення виконкому Пісківської сільської ради від 17.03.1994 №14.

В матеріалах справи містяться рішення виконкому Пісківської сільської ради, про що зазначено вище, якими підтверджується, що ОСОБА_3 передавались земельні ділянки у власність для ведення особистого підсобного господарства (а.с.65,66).

24 січня 2002 року ОСОБА_3 на підставі Державного акта на землю ІІІ-ЖТ №013932 від 25.03.1996 було подаровано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,38 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка розташована в с. Піски Житомирського району Житомирської області, позначену на плані літерами Д-Ж-З-І, , в тому числі орні землі -0,35га, багаторічні насадження 0,03га, під будівлями, лісами та іншими угіддями 0,07га., що підтверджується дублікатом відповідного договору дарування (а.с. 8-9).

В отриманому на підставі вказаного договору дарування ОСОБА_2 державному акті серії ІІІ-ЖТ № 030475 від 21 лютого 2002 року на право приватної власності на подаровану йому земельну ділянку площею 0,38 га, її цільове призначення зазначено як для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 10-11)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер (а.с. 30).

13 червня 2019 року позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, однак отримав відмову у зв`язку з неузгодженістю та суперечністю щодо цільового призначення земельної ділянки (а.с. 36).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що цільове призначення спірної земельної ділянки площею 0,38 га є ведення особистого підсобного господарства, а не: 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,13 га - для ведення особистого селянського господарства, відтак прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Із вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив визнати за ним право власності на земельну ділянку 0,38га з цільовим призначенням: 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,13 га - для ведення особистого селянського господарства, проте належних та достатніх доказів, як того вимагають положення ст.77 та ст.80 ЦПК України, на підтвердження позовних вимог не надав.

З наданих рішень виконкому Пісківської сільської ради, які містяться в матеріалах справи і проаналізовані та оцінені судом першої інстанції, не вбачається, що ОСОБА_3 передавалась у власність земельна ділянка з цільовим призначенням - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що суд не наділений повноваженнями на зміну цільового призначення земельних ділянок.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не надав ніякої правової оцінки довідці, виданій виконкомом Станишівської сільської ради Житомирського району та області 19.02.2019, що згідно погосподарської книги №14 за померлим ОСОБА_2 рахується земельна ділянка розміром 0,38га, з них 0,25 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; 0,13 га - для ведення особистого селянського господарства, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такий запис в погосподарській книзі суперечить як змісту договору дарування від 24.01.2002 року, так і рішенням виконкому Пісківської сільської ради, які долучені до матеріалів справи.

У зв`язку з цим посилання в апеляційній скарзі на Декрет Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» у взаємозв`язку із записами у земельно-кадастрових документах на підставі яких вносяться записи у погосподарські книги, не можуть бути враховані, оскільки право власності у ОСОБА_2 , яке внесено у погосподарську книгу, виникло на підставі договору дарування.

В апеляційній скарзі, з наведенням відповідних аргументів, стверджується, що у ОСОБА_3 виникло право власності на земельну ділянку площею 0,38га - для ведення особистого підсобного господарства. Проте, зазначена обставина встановлена судом першої інстанції на підставі поданих доказів, та не свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.02.2020.

Головуючий Судді