Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2074/20 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 29 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №285/2074/20 за позовом комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення місць загального користування будинку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Сташків Т.Б. в м.Новограді-Волинському,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» звернулося до суду з даним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за централізоване опалення місць загального користування будинку за період 11.10.2017 по 15.04.2020 включно в сумі 2616 грн 69 коп. В обґрунтування позову вказувало, що ОСОБА_2 є власником квартир АДРЕСА_1 . У багатоквартирному будинку за вказаною адресою діє система централізованого опалення, місця загального користування опалюються централізовано. КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення до вказаного багатоквартирного будинку в якому мешкає відповідач. Квартира ОСОБА_1 відключена від системи централізованого опалення будинку, що підтверджується актом від 19.10.2010 року. У порушення вимог нормативно-правових актів відповідач у період з 11.10.2017 по 15.04.2020 включно своєчасно не оплатив надані послуги з централізованого опалення місць загального користування зазначеного будинку, у результаті чого утворилась заборгованість в сумі 2616 грн 69 коп. Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з опалення місць загального користування, проте підприємством надаються такі послуги, а відповідач їх приймає, частково оплачував, що є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов`язків.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 липня 2020 року позов КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» заборгованість за централізоване опалення місць загального користування в розмірі 2 616 грн 69 коп. за період з 11 жовтня 2017 року по 15 квітня 2020 року та судові витрати в розмірі 2102 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на необгрунтованість позовних вимог, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема вказує, що суд не взяв до уваги, що постачальник теплової енергії, а не виробник її, не має права вимагати вартість за теплову енергію. Відсутність договору з позивачем позбавляє його права знати за яку територію, по яких тарифах він повинен сплачувати такі послуги. Також вважає, що методика позивача не відповідає вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Квартира ОСОБА_1 відключена від мережі централізованого опалення будинку, що підтверджується копією акта відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 19.10.2010 затвердженого рішення міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП №9 від 21.10.2010 року.

КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення будинку АДРЕСА_2 , відповідачу присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 .

З наданого позивачем розрахунку нарахувань плати за опалення місць загального користування за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається, що ОСОБА_1 в період з 11.10.2017 по 15.04.2020 оплату послуг з централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку не проводив, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 2 616 грн 69 коп.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоповерхового будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Договір на постачання теплової енергії між сторонами не укладався, але цей факт не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до частини другої статті 509 ЦК України, пунктів 1-5 частини третьої статті 20, пункту 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житло-комунальні послуги» обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладено на обидві сторони - як виконавця, так і споживача.

Підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур.

Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, він зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами.

Аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 539/2966/15-ц.

При цьому, факт відсутності договору про надання послуг з опалення місць загального користування, сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати даних послуг.

З таких мотивів виходив і суд першої інстанції при вирішенні даного спору і обґрунтовано, у відповідності до ст. 263 ЦПК України, врахував правову позицію суду касаційної інстанції від 03 жовтня 2019 року, викладену у справі № 539/2966/15-ц.

Наданий КП Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськтеплокомуненерго» розрахунок нарахувань плати за опалення місць загального користування відповідачем не спростований, контррозрахунку ним також не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для його скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, №23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді