Провадження № 22-ц/801/1873/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 рокуСправа № 127/26335/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/26335/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про стягнення виплаченого страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 серпня 2020 року, яке ухвалене суддею Венгрин О.О. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області о 12 год 36 хв, повний текст складено 25 серпня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» (далі - ПрАТ «СК «Вусо») про стягнення суми страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» посилалось на те, що 31 липня 2017 року в місті Вінниця, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Ваз», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Вказана ДТП сталась з вини водія ОСОБА_1 .

Згідно з договором комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться серії RZ №016810 від 11 липня 2017 року, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 5303 гривні 67 копійок.

Тому, на думку позивача, він як страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право вимоги до особи, винної у настанні ДТП, про стягнення коштів у розмірі 5303 гривні 67 копійок

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 серпня 2020 року задоволено позов ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Суд першої інстанції, виходив із того, що законом передбачено перехід до страховика права страхувальника у разі виплати йому страхового відшкодування вимагати відшкодування понесених витрат від особи, винної у заподіянні шкоди, і не передбачає альтернативи пред`явлення таких вимог до страховика завдавача шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та відмовити в задоволені позову.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що згідно з умовами договору страхування ПрАТ «ПЗУ Україна» прийняло рішення про визнання ДТП страховим випадком та нарахувало до виплати суму страхового відшкодування в розмірі 5303 гривні 67 копійок.

Розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» по цьому страховому випадку становить 5303 гривні 67 копійок та саме на вказану суму до позивача перейшло право вимоги.

Суд першої інстанції належним чином не перевірив законність та обґрунтованість вимог, заявлених у позові, не надав належної оцінки обставинам та не дослідив доказів, на які посилався відповідач, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення з нього 5303 гривні 67 копійок виплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Суд встановив, що 31 липня 2017 року в місті Вінниця, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Ваз», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 31 липня 2017 року ОСОБА_1 визнав себе винним (а.с.13).

Договором комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться серії RZ №016810 від 11 липня 2017 року, ОСОБА_2 застрахував в ПрАТ «СК «ПЗУ України», автомобіль «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Цивільно-правова відповідальність винного у ДТП водія автомобіля «ВАЗ» була застрахована за полісом серії АК №3921809 в ПрАТ «СК «Вусо», ліміт відповідальності за яким за спричинену шкоду майну визначена в розмірі 100000 грн.

Відповідно до ремонтної калькуляції №183999 від 13 вересня 2017 загальна сума відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в ДТП, становить 5803,67 грн.

31 липня 2017 року сторони повідомили свої страхові компанії про ДТП, що сталась.

05 жовтня 2017 року, на виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», платіжним дорученням № 6568 перерахувало на зазначений страхувальником рахунок страхове відшкодування у розмірі 5303,67 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18. У пунктах пункти 68-70 цієї постанови зазначено: «[…] стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_3 , в порядку суброгації.

Відносини між ОСОБА_3 та його страховиком - ПрАТ «СК «Вусо» регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За правилами статті 1194 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, настає у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди і лише в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, до ПрАТ «СК «Вусо» як страховика ОСОБА_1 , з вини якого сталася ДТП, перейшов обов`язок відшкодувати шкоду, завдану з вини останнього.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та помилково вважав, що законом передбачено перехід до страховика права страхувальника у разі виплати йому страхового відшкодування вимагати відшкодування понесених витрат від особи, винної у заподіянні шкоди, та не передбачає альтернативи пред`явлення таких вимог до страховика завдавача шкоди.

Твердження позивача, що у разі задоволення його позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є помилковими.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, судом першої інстанції не враховано, що саме з ПрАТ «СК «Вусо», як страховика ОСОБА_1 , з вини якого сталася ДТП, підлягала стягненню сума виплаченого позивачем страхового відшкодування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції необґрунтовано виходив з того, що позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 , а не з ПрАТ «СК «Вусо» в межах його відповідальності як страховика.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції неправильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, внаслідок чого ухвалив незаконне рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду (справа №753/12993/16-ц, провадження №61-32193св18).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, при розгляді справи допустив порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення спору, рішення суду з урахуванням положень ст. 376 ЦПК України підлягає обов`язковому скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з вищевказаних підстав.

Щодо судових витрат.

За правилами частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі відмови у позові.

ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги сплатив 2881,50 грн, за надання правової допомоги 6591 грн. В частині стягнення правової допомоги, суд апеляційної інстанції зменшує суму гонорару, оскільки адвокат участі в суді апеляційної інстанції не брав так, як справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому до стягнення підлягає 3295,50 гривень.

Керуючись ст. ст.141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 серпня 2020 року, скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про стягнення виплаченого страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , ПАТ «Укрсоцбанк» код ЄДРГІОУ 20782312 код банку 300023) на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2881,50 грн та за надання правової допомоги 3295,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2020 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Стадник І.М.