Справа №618/1182/19
провадження №2/618/23/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року

Дворічанський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Буніна Є.О.,

з участю секретаря Фролова А. О.,

представника позивача - адвоката Мартопляса В.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рябоконя В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в смт. Дворічна цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» в особі Куп`янського відділення до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків,-

встановив:

АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» Куп`янське відділення звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22.06.2018 робітниками АТ «Харківгаз» було проведено обстеження газового обладнання в домоволодінні ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якого на глибині 30 см було виявлено несанкціоновану врізку в газопровід - ввід для відбору необлікованого природного газу шляхом уварення металевого штуцеру та встановлення заглушки, про що був складений акт № 442/18 від 22.06.2018 про порушення, а домоволодіння відключене від газопостачання. 24.07.2018 за результатами засідання комісії з розгляду актів про порушення та проведення перерахунку, донарахувань, відповідно до п. 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем були нараховані збитки в сумі 65445,18 гривень, які підлягають стягненню з відповідача.

Представник позивача Мартопляс В.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених вище.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Рябоконь В.А. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надали до суду письмові пояснення, а також пояснення в судовому засіданні, згідно з якими між ОСОБА_1 і позивачем до моменту відключення його від ГТС 22.06.2018 існували договірні відносини на підставі укладеного 16.11.2011 з Куп`янською філією ПАТ «Харківгаз» договору про надання населенню послуг з газопостачання. Він добросовісно користувався природним газом і регулярно сплачував рахунки, що підтверджується квитанціями, зокрема, за останні два роки (2017 та 2018), які передували відключенню від газопостачання. Останній рахунок був за червень 2018 року, який він оплатив 26.07.2018. Їх копії надані суду. Даний факт свідчить про відсутність у нього наміру на несанкціонований відбір газу, оскільки такої необхідності і самого факту взагалі не було, про що він також зазначав під час складення акту 22.06.2018 і на засіданні комісії 24 липня 2018 року в м. Куп?янську. При підписанні акту від 22.06.2018 він письмово виклав свої зауваження, та зазначив, що отримав будинок від колгоспу «Родіна» після агронома уже газифікований, у газопровід не втручався, про порушення не знав. На засіданні комісії 24 липня 2018 року в м. Куп?янську, куди ОСОБА_1 приїхав із с. Богданівське Дворічанського району Харківської області, щоб довести свою непричастність до виявленого порушення, він наполягав, що втручання в газопровід не проводив, про що відображено в протоколі, і пропонував перевірити час уварення металевого штуцера і встановлення заглушки, а також здійснити встановлення особи, яка вчинила ці дії, оскільки це колишній «колгоспний» будинок, у якому до нього проживав агроном колгоспу і він же проводив газифікацію будинку, тобто вчинити виявлені порушення могла будь-яка інша людина. Тим більше, що виявлено було лише уварення штуцера і встановлення заглушки, без під`єднання газопроводу до приладів споживання газу в будинку, сам незаконний відбір газу не відбувався і не міг відбуватися, так як він користувався газом легально на підставі договору від 16.11.2011. Однак його пояснення і заяви залишилися поза увагою членів комісії і без задоволення. Жодних дій з боку позивача для перевірки виявлених фактів і перевірки його заяв не вчинялося. Натомість, через понад один рік після виявлення факту начебто несанкціонованого відбору газу позивач звернувся з позовом до суду. Крім того, зазначив, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, п. 7 глави 9 розділу Х Кодексу газотранспортної системи передбачено, що у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про наявність несанкціонованого газопроводу. Розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в розділі ХІ цього Кодексу. Як зазначено в протоколі № 111 від 24 липня 2018 року, «при демонтажу заглушки відбувається витік газу, що дає змогу для несанкціонованого відбору природного газу, який не обліковується вузлом обліку». Тобто, висновок позивача про заподіяння мною збитків газопостачальній організації фактично ґрунтується на припущеннях (про можливий несанкціонований відбір газу у разі демонтажу заглушки), оскільки з`єднання заглушки з газовими приладами в будинку виявлено не було, споживання газу здійснювалося через лічильник, що не відповідає положенням ч. 6 ст. 81 ЦПК України, згідно з якою доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, він постійно користувався субсидією, для чого необхідно споживати газ саме через прилад обліку, інколи навіть в більшому ніж необхідно для обігріву будинку розмірі, щоб цю субсидію не втратити. У зв`язку з цим, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі укладеного 16 листопада 2011 року між Куп?янською філією ПАТ «Харківгаз» і ОСОБА_1 договору про надання населенню послуг з газопостачання між сторонами по справі існували договірні відносини.

Абонент ОСОБА_1 регулярно сплачував рахунки за спожитий газ і при цьому ще й користувався субсидією на газ, що підтверджується квитанціями, зокрема, за останні два роки (2017 та 2018), які передували відключенню від газопостачання. Останній рахунок був за червень 2018 року, який він оплатив 26 липня 2018 року. Вказані квитанції містяться в матеріалах даної справи.

22 червня 2018 року робітниками АТ «Харківгаз» було проведено обстеження газового обладнання в домоволодінні ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якого на глибині 30 см було виявлено несанкціоновану врізку в газопровід - ввід для відбору необлікованого природного газу шляхом уварення металевого штуцеру та встановлення заглушки, про що був складений акт № 442/18 від 22.06.2018 про порушення, а домоволодіння відключене від газопостачання.

Однак самого несанкціонованого газопроводу і несанкціонованого споживання газу виявлено не було, споживання газу здійснювалося через лічильник.

Дані обставини не заперечуються представником позивача і підтверджуються показаннями відповідача, допитаного в якості свідка, та іншими свідками по справі.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Мартопляс В.В. пояснив, що на території домоволодіння ОСОБА_1 на глибині 30 см було виявлено несанкціоновану врізку в газопровід - ввід для відбору необлікованого природного газу шляхом уварення металевого штуцеру та встановлення заглушки, однак самого несанкціонованого газопроводу і несанкціонованого споживання газу дійсно не було, споживання газу здійснювалося через лічильник. При цьому зазначив, що збитки нараховуються незалежно від вини абонента в їх заподіянні, оскільки достатньо, що порушення виявлені в його домоволодінні.

Допитаний в судовому засіданні відповідно до положень ст. 92 ЦПК України в якості свідка відповідач ОСОБА_1 під присягою пояснив, що жодного несанкціонованого втручання в газопровід не здійснював, ніякого металевого штуцеру не вварював. Коли вселився у цей будинок після агронома газ уже був проведений. Він добросовісно користувався газом, постійно сплачував рахунки, мав субсидію на газ, що передбачає обов`язкове використання газу саме через лічильник. Коли прийшли працівники АТ «Харківгаз» 22 червня 2018 року він безперешкодно надав їм доступ до всіх газових приладів в будинку і газового стояка на подвір`ї, ніяких зауважень до нього не було. Територію навколо газового стояка розкопували за допомогою лопати і використовували при цьому лом, який належить йому, оскільки довелося роздовбувати забетонований щебінь, якому було понад 30 років. За таких умов користуватися виявленою заглушкою практично було неможливо, від неї навіть не було ніякого підключення до газових приладів в будинку. Він з самого початку, в тому числі і при складанні акту про порушення, і на засіданні комісії в м. Куп?янську категорично заперечував свою вину у виявленому факті несанкціонованого відбору газу, стверджував і продовжує стверджувати про відсутність факту несанкціонованого втручання зі свого боку в роботу ГТС. Розкопаний робітниками АТ «Харківгаз» стояк до цього часу залишається в такому ж самому стані, заглушка обмотана скотчем, його дружина прикрила її пластиковою пляшкою від опадів, газопостачання в будинку припинене.

Представник відповідача - адвокат Рябоконь В.А. наполягав на відсутності вини відповідача ОСОБА_1 у виявленому порушенні, безпідставності позовних вимог і їх недоведеності. Просив відмовити в задоволенні позову.

Допитані за клопотанням відповідача в якості свідків його сусіди - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 під присягою пояснили, що газифікацію будинку, в якому живе ОСОБА_1 здійснював колишній колгосп, сам ОСОБА_1 вселився уже в газифікований будинок і його газифікацією не займався. Він добросовісно користувався газом, оплачував його, оскільки мав постійне місце роботи і матеріально забезпечений. Крім того, він та його сім`я користувалися субсидією, для чого необхідно споживати газ саме через лічильник. У зв`язку з цим у нього в будинку під час опалювального сезону було жарко, на що ОСОБА_1 пояснював, що необхідно випалити встановлену субсидією норму газу, щоб не втратити саму субсидію. Тому використовувати газ поза приладом обліку ОСОБА_1 було непотрібно і невигідно.

У вказаний житловий будинок ОСОБА_1 разом з сім`єю вселився з 01 січня 1991 року. Будинок був уже газифікований колишнім колгоспом «Родіна», перед ним у ньому проживав агроном колгоспу.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З викладеного вбачається, що шкода, заподіяна юридичній особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідач з самого початку категорично заперечував свою вину у виявленому факті несанкціонованого відбору газу, стверджував і продовжує стверджувати про відсутність факту несанкціонованого втручання в роботу ГТС, надав при цьому відповідні показання під присягою свідка, квитанції про оплату рахунків за послуги газопостачання та документи про наявність субсидії, що також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судовому засіданні.

Позивач, не дивлячись на заперечення відповідача і відсутність будь-яких доказів саме його несанкціонованого втручання в газопровід, не вчинив інших необхідних дій для встановлення часу уварення металевого штуцера і встановлення заглушки, а також встановлення особи, яка вчинила ці дії, посилаючись при цьому на положення Кодексу газотранспортної системи, яким передбачено складання акту про порушення, зокрема про наявність несанкціонованого газопроводу, і відповідного розрахунку необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок такого порушення.

Дійсно, порядок взаємовідносин оператора газорозподільної системи з оператором газотранспортної системи, у тому числі пов`язаних з прийманням-передачею природного газу в точках виходу з газотранспортної системи до газорозподільної системи, зокрема щодо якості та обліку природного газу, а також з обміном даних щодо прогнозів відборів/споживання природного газу по споживачах та фактичних обсягів споживання ними природного газу, регулює Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1378/27823 (далі - Кодекс ГТС), договір транспортування природного газу та технічна угода (за наявності), що укладені між сторонами.

Пунктом 7 глави 9 розділу Х Кодексу газотранспортної системи передбачено, що у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про наявність несанкціонованого газопроводу.

Розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в розділі ХІ цього Кодексу.

Як зазначено в протоколі № 111 від 24 липня 2018 року, «при демонтажу заглушки відбувається витік газу, що дає змогу для несанкціонованого відбору природного газу, який не обліковується вузлом обліку».

Висновок позивача про заподіяння відповідачем збитків газопостачальній організації фактично ґрунтується на припущеннях (про можливий несанкціонований відбір газу у разі демонтажу заглушки), оскільки самого несанкціонованого газопроводу і несанкціонованого споживання газу виявлено не було, споживання газу здійснювалося через лічильник, що не відповідає положенням ч. 6 ст. 81 ЦПК України, згідно з якою доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як було встановлено під час судового розгляду справи і не заперечується сторонами, виявлена заглушка була на глибині 30 см під щільним шаром щебню, який було розбито за допомогою лому, час її виготовлення не встановлено, з`єднання з газовими приладами в будинку було відсутнє, що свідчить про неможливість її використання для несанкціонованого споживання природного газу. Тому доводи позивача в обґрунтування заявлених вимог не ґрунтуються на доказах та встановлених обставинах справи.

Позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження виявленого ним факту несанкціонованого втручання в роботу ГТС шляхом уварення металевого штуцера та встановлення заглушки саме відповідачем ОСОБА_1 , не надав доказів саме його вини, неправомірності його дій та безпосереднього причинного зв`язку між ними і шкодою, а тому не довів обґрунтованість своїх позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи ненадання позивачем таких доказів, беручи до уваги заперечення відповідача і надані на їх підтвердження докази, суд вважає, що відповідачем не здійснювалися відповідні дії по несанкціонованому відбору газу та відсутній факт несанкціонованого втручання в роботу ГТС з боку відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КонституціїУкраїни, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права.

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для задоволення позовних вимог позивачем не надано. Доводи відповідача, викладені під час судового розгляду справи, підтверджуються наданими доказами, позивачем і матеріалами справи не спростовуються.

За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, керуючись принципом верховенства права, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Даний висновок відповідає висновку щодо застосування відповідних норм права, викладеному в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі № 336/6535/16-ц, яка є обов`язковою для застосування відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п. 15.5) розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» в особі Куп`янського відділення, юридична адреса: пр. Конституції буд. 108, м. Куп`янськ Харківської області, до ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , про відшкодування матеріальних збитків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 10 лютого 2020 року.

Суддя Є.О. Бунін