МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 481/1768/19
Провадження № 22-ц/812/1700/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Крамаренко Т.В., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 23 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Васильченко Н.О. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Новобузька державна нотаріальна контора Миколаївської області, про поновлення строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2019 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить поновити строк до трьох місяців для звернення до нотаріуса про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом складеним 26 лютого 2008 року на земельну ділянку площею 6,79 га, яка належала померлій.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 01 жовтня 2019 року отримала рекомендований лист за № 940 від Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області з поштовим календарним штемпелем дати його відправки 17 вересня 2019 року.

В конверті були два листи про надання роз`яснення за № 342/02-14 від 13 вересня 2019 року та про надання документів за № 343/02-14 від 13 вересня 2019 року за підписом державного нотаріуса Першої миколаївської державної контори Миколаївської області в порядку заміщення державного нотаріуса Новобузької державної контори Миколаївської області Дехтяр Л.Ф.

Після отримання та ознайомлення із змістом вказаних листів довідалася про смерть ОСОБА_5 від 19 серпня 2010 року, а також про те, що у спадкодавця ОСОБА_5 є спадкоємниця її донька ОСОБА_3 , яка звернулася до нотаріуса та за її заявою було заведено спадкову справу за № 154/2017.

Із листа про надання роз`яснення за № 342/02-14 від 13 вересня 2019 року та про надання документів за № 343/02-14 від 13 вересня 2019 року та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 листопада 2019 року довідалася, що існує заповіт на ім`я ОСОБА_3 від 16 листопада 2007 року за реєстром № 55, посвідчений Вільнозапорізькою сільською радою Новобузького району Миколаївської області на все майно спадкодавця.

Отже, нотаріальним заповітом ОСОБА_5 від 26 лютого 2008 року на ім`я позивачки змінено частково заповіт посвідчений Вільнозапорізькою сільською радою Новобузького району Миколаївської області на ім`я ОСОБА_3 від 16 листопада 2007 року за реєстром № 55.

Вказані дії спадкодавця збігаються із змістом ч. ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 1254 ЦК України де зазначено: "...Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни".

Зазначене в заповіті ОСОБА_5 спадкове майно, а саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,79га., яка розташована в межах території Новохристофорівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, перебуває в оренді ФГ "Промінь", в якому позивачка є співзасновник та не вибувала із користування. Тобто вона фактично прийняла спадщину, але не знала про смерть спадкодавця.

Таким чином, їй не було відомо до 01 жовтня 2019 року про смерть ОСОБА_5 , так як довідалася про це тільки після отримання рекомендованого листа за № 940 від Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області з поштовим календарним штемпелем дати його відправки 17 вересня 2019 року, а тому просить поновити їй строк до трьох місяців для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 23 липня 2020р. позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк терміном у три місяці після вступу рішення суду в законну силу для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись із рішенням суду, відповідачка звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції винесено без урахування усіх істотних обставин, що мають значення по даній справі, оскільки в своєму позові ОСОБА_4 конкретно зазначає, що спадкове майно, вказане у заповіті - земельна ділянка площею 6,79 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Новохритофорівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, з 2008 року по поточний період часу перебуває в користуванні ФГ «Промінь», співзасновником якого вона являється, згідно договору оренди землі, термін дії якого складає 49 років. Відповідно до умов договору, позивачка повинна була щорічно сплачувати спадкодавцю орендну плату, тобто щорічно спілкуватися з цього приводу з ОСОБА_5 . Остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, є виключно сумнівним твердження про те, що ОСОБА_4 про смерть ОСОБА_5 довідалася лише в 2019 році із повідомлень державного нотаріуса. Більш того, свою господарську діяльність ФГ « Промінь» здійснювало та здійснює безпосередньо у тому регіоні, де до моменту своє смерті проживала ОСОБА_5 . В ході розгляду даної справи представник позивача повідомив суд першої інстанції про те, що, нібито, орендна плата за весь термін дії договору оренди землі від 01.01.2008 року була сплачена спадкодавцю наперед відразу після підписання зазначеного вище договору оренди землі. Проте, жодних належних та допустимих доказів з цього приводу суду не надав. На зазначені обставини суд першої інстанції взагалі не звернув уваги .

Вважає, що дослідженими матеріалами справи конкретно і чітко встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 звернулася до державної нотаріальної контори з заявою лише у вересні 2019 року, тобто зі значним спливом законодавчо встановленого строку. Позивачкою, на думку апелянта, не було надано суду першої інстанції жодної поважної причини, пов`язаної з непереборними, об`єктивними та істотними труднощами для неї на вчинення дій стосовно своєчасного звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Крім цього, суд першої інстанції не взяв до уваги твердження представника про порушення позивачем вимог ст. 1272 ЦК України в частині неотримання нею її письмової згоди при зверненні з відповідною заявою до нотаріуса. Поряд з цим, жодних обґрунтувань, окрім того, що спадкоємець довідалася про смерть спадкодавця лише з повідомлень державного нотаріуса, як на підставу поважності пропуску ОСОБА_4 встановленого законодавством строку, судом в своєму рішенні не зазначено.

В судовому засіданні представник відповідачки підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги.

Представник позивачки не визнав доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду- без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Так, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 88 років померла ОСОБА_5 , про що виконкомом Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області було складено відповідний актовий запис №9.

Згідно заповіту, посвідченого 16 листопада 2007 року секретарем Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області Москаленко О.П., ОСОБА_5 все належне їй майно заповідала ОСОБА_3 .

28.11.2017р. ОСОБА_3 , яка на день смерті спадкодавиці проживала з останньою, звернулася до Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про видачу їй свідоцтва на спадщину за законом.

Згідно заповіту, посвідченого 26 лютого 2008 року приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В., ОСОБА_5 належну їй на підставі державного акту серії ІІ-МК №044735, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6,79 га, яка розташована в межах території Новохристофорівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області заповідала ОСОБА_4 . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, заповіт зареєстровано за №495.

Згідно договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року, укладеного між ОСОБА_6 та ФГ «Промінь» в особі ОСОБА_4 , земельна ділянка площею 6,79 га передана в оренду строком на 49 років.

Із повідомлення Державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Дехтяр Л.Ф. за №342/02-14 від 13.09.2019 року про надання роз`яснення та повідомлення №343/02-14 від 13.09.2019 року про надання документів вбачається, що остання повідомила ОСОБА_4 , що на підставі заяви ОСОБА_3 в нотаріальній конторі заведена спадкова справа №154/2017 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , роз`яснила, що нею пропущений установлений законодавством шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини чи відмови від її прийняття, та просила надати оригінал Державного акта право приватної власності на землю ІІ-МК №044735 від 11.05.2001 року (а.с.10,11)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №455/02-31 від 15.11.2019 року, виданою державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області Дехтяр Л.Ф., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивачка дізналася про смерть ОСОБА_5 із повідомлень державного нотаріуса, що призвело до пропуску нею строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а тому неподання позивачкою відповідної заяви у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини суд визнав поважним і визначив для неї додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Проте з таким висновком суду погодитися неможна, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Даною нормою права встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави десятої Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012р. № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 88 років померла ОСОБА_5 , про що виконкомом Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області було складено відповідний актовий запис №9.

Згідно заповіту, посвідченого 16 листопада 2007 року секретарем Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області Москаленко О.П., ОСОБА_5 все належне їй майно заповідала ОСОБА_3 .

Згідно заповіту, посвідченого 26 лютого 2008 року приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В., ОСОБА_5 належну їй на підставі державного акту серії ІІ-МК №044735, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6,79 га, яка розташована в межах території Новохристофорівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області заповідала ОСОБА_4 (а.с.6). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, заповіт зареєстровано за №495.

Згідно договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2008 року, укладеного між ОСОБА_6 та ФГ «Промінь» в особі ОСОБА_4 , земельна ділянка площею 6,79 га передана в оренду строком на 49 років.

Відповідно до довідки №1126 від 13.07.2017р., виданої виконкомом Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою с.Показне Новобузького району Миколаївської області разом із її дочкою ОСОБА_3 (а.с.92).

За такого, ОСОБА_3 , як дочка ОСОБА_5 , яка постійно проживала з нею на день її смерті, відповідно до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України, є спадкоємицею, що прийняла спадщину.

З заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва на спадщину за законом до Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_3 звернулася тільки через сім років після смерті спадкодавиці, а саме 28.11.2017р., тобто після спливу 6-місячного строку на прийняття спадщини, що само по собі унеможливлювало виконання нотаріусом положень ст. 63 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.2 глави десятої Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України з метою саме уникнення пропуску позивачкою шестимісячного строку для прийняття спадщини, оскільки на час отримання від спадкоємиці повідомлення про відкриття спадщини та заведення спадкової справи за заявою ОСОБА_3 цей строк уже сплинув.

Проте, з`ясувавши наявність заповіту, посвідченого 26 лютого 2008 року приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В., яким ОСОБА_5 належну їй на підставі державного акту серії ІІ-МК №044735, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6,79 га заповідала ОСОБА_4 , державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області Дехтяр Л.Ф., позивачці було надіслано повідомлення за №342/02-14 від 13.09.2019 року про надання роз`яснення та повідомлення №343/02-14 від 13.09.2019 року про надання документів, в яких нотаріус повідомила ОСОБА_4 , що на підставі заяви ОСОБА_3 в нотаріальній конторі заведена спадкова справа №154/2017 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , та роз`яснила, що нею пропущений установлений законодавством шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини чи відмови від її прийняття, а тому їй необхідно подати нотаріусу відповідну заяву, якщо вона не претендує на спадщину, а також надати оригінал Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-МК №044735 від 11.05.2001 року. Також нотаріус повідомила позивачку, що у випадку не подання заяви про неприйняття спадщини, а також не отримання нотконторою повідомлення суду про її звернення до суду, свідоцтво про прийняття спадщини буде видано спадкоємцю, який прийняв спадщину.

Після звернення позивачки до нотаріальної контори, яке було як встановив суд 15 листопада 2019р., їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №455/02-31 від 15.11.2019 року, видана державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, в порядку заміщення державного нотаріуса Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області Дехтяр Л.Ф.

06 грудня 2019р. позивачка звернулася до суду з позовом про поновлення строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва на спадщину за заповітом.

Аналіз зазначених обставин свідчить про те, що позивачка пропустила встановлений законом 6-місячний строк для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини, суд повинен був дослідити поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, тобто чи пов`язані ці причини з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, позивачка в позовній заяві посилалася на те, що про смерть ОСОБА_5 їй стало відомо тільки після отримання рекомендованого листа за № 940 від Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області з поштовим календарним штемпелем дати його відправки 17 вересня 2019 року, а також на те, що зазначена в заповіті земельна ділянка весь час перебувала в оренді ФГ "Промінь", в якому вона є співзасновником та не вибувала із користування, що на її думку свідчить про те, що вона фактично прийняла спадщину.

Щодо ствердження позивачки про фактичне прийняття спадщини, слід зазначити, що Цивільним кодексом України, який діє з 2004 року, на відміну від ЦК УРСР ( ст. ст. 549,554 ЦК УРСР) виключається можливість фактичного прийняття спадщини. Згідно ст. 1269 ЦК України тільки постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори може свідчити про прийняття спадщини.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачка не проживала постійно з ОСОБА_5 на час смерті останньої та не звернулася до нотконтори протягом 6-місячного строку після відкриття спадщини.

За такого, посилання позивачки на те, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки земельна ділянка не вибувала із користування ФГ "Промінь", в якому вона є співзасновником, не є підставою для задоволення її позовних вимог, оскільки не свідчить про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_5 .

В той же час, матеріали справи свідчать про те, що 01 січня 2008 між ОСОБА_6 та ФГ «Промінь» в особі ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,79 га строком на 49 років.

Як убачається із п. п.10, 12 та 13 даного договору оренди землі сторони погодили, що орендна плата вноситься до 01 грудня кожного року протягом терміну оренди. Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі зміни умов господарювання. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02% несплаченої суми за кожен день прострочення.

При цьому умовами договору оренди не передбачено внесення орендної плати наперед. Доказів про внесення змін з цього приводу до вже укладеного договору сторонами суду надано не було.

Отже, за умови виконання умов договору оренди, зазначених в п. 10 щодо строків виплати орендної плати, позивачка як співзасновник ФГ "Промінь", в оренді у якого перебувала зазначена в заповіті земельна ділянка, повинна була дізнатися про смерть ОСОБА_6 щонайменше 01 грудня 2010р., тобто в межах 6-місячного строку після смерті спадкодавиці ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Посилання представника позивачки про те, що орендна плата була виплачена ОСОБА_6 наперед відразу після підписання зазначеного вище договору оренди землі, не підтверджене будь-якими належними та допустимими доказами у справі.

За такого посилання позивачки на те, що про смерть ОСОБА_5 їй стало відомо тільки після отримання рекомендованого листа за № 940 від Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області з поштовим календарним штемпелем дати його відправки 17 вересня 2019 року, а також про те, що вона не могла довідатися про це в межах 6-місячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , не підтверджене достатньою кількістю безспірних доказів.

Суд зазначеним обставинам належної правової оцінки не дав та не встановивши дійсні обставини по справі і не визначившись з характером спірних відносин та нормами матеріального права, що їх регулюють, помилково дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог через те, що позивачка дізналася про смерть ОСОБА_5 із повідомлень державного нотаріуса, що призвело до пропуску нею строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, в зв`язку з чим визнав причини пропуску нею шестимісячного строку для прийняття спадщини поважними та визначив додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

За такого рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 23 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом від 26 лютого 2008 року на земельну ділянку площею 6,79га, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2020 року