Провадження № 2/522/331/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 24.06.2019 року звернулась позивач із вказаною позовною заявою та просить суд визнати виконавчий напис від 04.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №4733, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. щодо звернення стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» 78 378,67 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчий напис вчинено відповідно до п. 1, а не п. 1.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Письмову вимогу стягувачем на адресу боржника направлено не було, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а всі суми з 04.03.2016 року заявлені з пропуском строку позовної давності.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2019 року витребувано докази.

Представник позивача адвокат Кійко О.В. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 11.03.2020 року.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.11.2014 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №500524883, відповідно до якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в сумі 67 773,32 грн. зі сплатою 0,01 % річних за користування кредитними коштами, із встановленим строком повернення кредиту до 13.11.2019 року.

04.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №500524883 від 12.11.2014 року за період з 07.11.2016 року по 10.12.2018 року в розмірі 77 728,67 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 24 378,13 грн., прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн., прострочена заборгованість за процентами 39 596,79 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 12 720,71 грн., строкова заборгованість за комісією 0,00 грн., строкова заборгованість за процентами 1 033,04 грн., а також збір за вчинення виконавчого напису в розмірі 650,00 грн., що разом складає 78 378,67 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого напису нотаріуса.

Вирішуючи питання щодо правомірності вчинення виконавчого напису, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно пп. 3.1 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно п.п. 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Оскільки кредитний договір було укладено в простій письмовій формі, при вчиненні виконавчого напису нотаріус має керуватись вимогами п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.

Так, згідно п. 2 Порядку, для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями стягувачем додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На виконання вимог ухвали суду, приватним нотаріусом було надано засвідчену належним чином копію документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, при дослідженні яких судом встановлено відповідність поданих документів вимогам п. 2 Порядку, що стало підставою для вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису.

Суд також вважає помилковим посилання представника позивача щодо необхідності застосування вимог п. 1.1 Переліку, оскільки вимоги вказаного пункту застосовуються лише у випадку наявності укладеного між сторонами іпотечного договору, що передбачає право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Враховуючи відсутність підстав для застосування вимог п. 1.1 переліку, суд вважає необгрунтованими посилання представника позивача щодо необхідності надання стягувачем засвідченої копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання з доказами надіслання та отримання такої вимоги боржником.

Посилання представника позивача щодо звернення стягнення поза межами трирічного строку спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки судом встановлено, що виконавчий напис від 04.03.2019 вчинено щодо стягнення заборгованості за період з 07.11.2016 року по 10.12.2018 року.

Доводи представника позивача в частині погашення заборгованості за кредитом не підтверджені наявними в матеріалах справи доказами. З особисто наданого позивачем графіку платежів за кредитом вбачається, що повне внесення платежів відбувалось в період з 13.12.2017 року по 13.01.2017 року, після чого відбувалось часткове погашення.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 13, 19, 258, 259, 263, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. велика Васильківська, буд. 100), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна (м. Київ, вул. Січових стрільців, буд. 37-41, оф. 215) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 11.03.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов