24.12.2020 Справа № 756/32/20
Унікальний №756/32/20
Провадження №2/756/2923/20
У Х В А Л А

14 грудня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі : головуючого -судді - Яценко Н.О.,

за участі секретаря - Макарової С.П.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Оболонського районого суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

14.12.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить в порядку ст. 149, 150 ЦПК України застосувати захід забезпечення позову шляхом вилучення автомобіля марки «Mazda-3», 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований 05.11.2019 року на ОСОБА_2 з користування відповідачки або інших осіб, та передати його йому на відповідне зберігання.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що наразі у володінні та користуванні відповідачки знаходиться окрім автомобіля марки «Mazda-3», 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 інше авто - марки «Mazda СХ-5», 2019 року випуску, який також є спільною сумісною власністю позивача та відповідачки.

Ухвалою Оболонського районного суду від 28 січня 2020 року на вищевказані транспортні засоби було накладено арешт.

Вважає, що застосований судом засіб забезпечення позову не в повній мірі відповідає його інтересам, оскільки на сьогоднішній день відповідачка та треті особи ніяким чином не обмежені у володінні та користуванні автомобілем марки «Mazda СХ-5», 2019 року випуску, що з огляду на тривалість судового процесу, зменшує його ринкову вартість та фізичний стан, а також виникає ризик псування, пошкодження або знищення зазначеного автомобілю. Зрештою це може призвести до ще більшої диспропорції при розподілі майна та відступлення від принципу рівності прав подружжя на спільно нажите майно. Відтак виникає необхідність вилучення на відповідне зберігання автомобілю. На сьогоднішній день в нього як позивача відсутній інший транспортний засіб, який необхідний йому для виконання посадових обов`язків.

Зважаючи на свій вагомий вклад у придбання спільного майна, за рахунок постійної наполегливої праці, а також з огляду на обставини, що склались, він змушений звернутись до суду для захисту своїх інтересів.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, приходить до висновку про її необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Системним аналізом вказаних норм суддя приходить до висновку, що визначальним для можливості розгляду судом по суті заяви про забезпечення позову є наявність в провадженні суду позову, доцільність застосування обраного заявником заходу забезпечення позову, його співмірність із заявленими позивачем вимогами та обґрунтованість підстав, які б визначали його застосування.

Обраний позивачем вид забезпечення фактично є тотожним задоволенню позовних вимог про поділ майна подружжя.

Враховуючи викладене, необґрунтованість вимог заяви про забезпечення позову, суддя приходить до висновку про необхідність відмови в її задоволенні.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Повний текст рішення складено 24 грудня 2020 року.

Суддя Н.О. Яценко