КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/72/2020 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 8 жовтня 2014 року у справі за заявою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» (далі - ПАТ «КБ «Експобанк») звернулося до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, обґрунтовуючи її тим, що 19 грудня 2011 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2011 року було видано виконавчий лист № 2-1710/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в загальному розмірі 589 929,34 грн, який пред`явлено банком до виконання 12 січня 2012 року до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ. Постановою державного виконавця від 25 січня 2012 року про відмову у відкритті виконавчого провадження виконавчий документ повернуто на адресу стягувача. Проте, відповідно до штампу вхідної кореспонденції на супровідному листі банк отримав вказану постанову лише 5 листопада 2012 року, тобто коли строк пред`явлення виконавчого листа вже сплинув. Посилаючись на те, що виконавчий документ не міг бути пред`явлений до виконання у встановлений законом строк через його тривале перебування у ВДВС, заявник просив суд поновити пропущений строк для пред`явлення цього виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 8 жовтня 2014 року заяву ПАТ «КБ «Експобанк» задоволено.

Визнано поважною причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа № 2-1710/11 від 19 грудня 2011 року до виконання.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа № 2-1710/11 від 19 грудня 2011 року на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2011 року по цивільній справі № 2-1710/11 за позовом ПАТ «КБ «Експобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

На обґрунтування апеляційної скарги боржник зазначила, що її не було належним чином повідомлено за адресою проживання про розгляд заяви стягувача, тим самим позбавлено можливості надати суду свої заперечення проти порушеного питання. Заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не підлягала задоволенню, оскільки реєстрація вхідної кореспонденції є виключно внутрішньою документацією банку, останній може поставити свій штамп отримання кореспонденції в будь-який момент, відтак місцевий суд повинен був дослідити про дійсну дату вручення супровідного листа ВДВС № 795 від 26 січня 2012 року. Належним доказом про надходження листа є конверт із штемпелем пошти, однак заявник не подав до суду конверту, в якому ним було отримано виконавчий лист після його повернення державним виконавцем, а суд, задовольняючи заяву, виходив лише з припущень. Крім того, заявник не вказав поважних причин, які завадили йому звернутися до суду в 2012-2013 роках із заявою про поновлення строку відразу після отримання виконавчого листа та не навів обставин, що не залежали від нього і внаслідок яких він звернувся до суду тільки у липні 2014 року із значним пропуском строку.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2011 року у справі № 2-1710/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Експобанк» заборгованість за договором кредиту та судові витрати в загальному розмірі 589 929,34 грн (а.с. 59-60).

На підставі вказаного рішення 19 грудня 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-1710/11, який пред`явлено банком до виконання 12 січня 2012 року до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ.

За змістом цього виконавчого документа, строк пред`явлення його до виконання встановлено до 24 лютого 2012 року (а.с. 70).

Постановою державного виконавця Власюка А.В. від 25 січня 2012 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та відмовлено у відкритті виконавчого провадження № 30797963 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1710/11 від 19 грудня 2011 року з підстав пункту 4 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з пред`явленням виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення (а.с. 63).

Згідно із супровідним листом ВДВС Києво-Святошинського РУЮ № 795, указана постанова направлялась на адресу ПАТ «КБ «Експобанк» 26 січня 2012 року, втім відповідно відтиску штампу вхідної кореспонденції зазначена постанова надійшла до стягувача лише 5 листопада 2012 року за вхідним № 6130 (а.с. 64).

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ПАТ «КБ «Експобанк», суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист № 2-1710/11 надійшов на адресу банку вже після закінчення строку пред`явлення його до виконання, який встановлений у цьому виконавчому документі, відтак строк примусового звернення пропущено стягувачем з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Однак із таким висновком повністю погодитися не можна.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», чинного на момент видачі виконавчих листів (далі - Закон № 606-XIV), виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої, пункту 1 частини другої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 23 зазначеного Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконаного документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Таким чином, з урахуванням пред`явлення стягувачем виконавчого листа № 2-1710/11 до примусового виконання 12 січня 2012 року та його повернення державним виконавцем без виконання, цей виконавчий документ міг бути повторно пред`явлений стягувачем до виконання відносно боржників до 13 січня 2013 року.

Визнаючи поважною причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції не врахував положень наведених норм Закону № 606-XIV та обставин справи, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про те, що строк пред`явлення даного виконавчого листа до виконання встановлено до 24 лютого 2012 року, тому зазначений лист вважається таким, що надійшов на адресу стягувача вже після закінчення строку пред`явлення його до виконання.

Частиною першою статті 371 ЦПК України 2004 року передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Зазначене право стягувача також закріплено у частині другій статті 24 Закону України № 606-XIV.

Отже, підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно відтиску штампу вхідної кореспонденції ПАТ «КБ «Експобанк», який знаходиться у нижньому правовому куті супровідного листа ВДВС Києво-Святошинського РУЮ № 795 від 26 січня 2012 року, постанова державного виконавця надійшла до стягувача 5 листопада 2012 року за вхідним № 6130, тобто в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання з огляду на його переривання, втім протягом майже двох місяців стягувач не вчинив жодних дій, направлених на примусове виконання рішення, а з даною заявою до суду звернувся лише 4 липня 2014 року.

Заявником не зазначено достатніх підстав та не надано належних доказів, які заважали йому звернутися до суду на протязі тривалого періоду часу із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також не наведено поважних обставин, що не залежали від його волевиявлення і внаслідок яких він звернувся до суду тільки у липні 2014 року.

Враховуючи наведене, надаючи оцінку обставинам, на які посилалося ПАТ «КБ «Експобанк» як на причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та встановивши, що такі причини є неповажними, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

За таких обставин, оскаржувана ухваласуду першої інстанції не відповідає обставинам справи та вимогам статей 260, 263 ЦПК України, вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до вимог статті 376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Експобанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки ухвала суду першої інстанції скасовується повністю з ухваленням нового судового рішення по суті заявлених вимог, то відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України із заявника стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені боржником у межах даної справи (судового провадження), а саме 384,20 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги (а.с. 134).

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 8 жовтня 2014 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на користь ОСОБА_1 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: С.А. Голуб

Д.О. Таргоній