Справа № 308/2920/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини та стягнення витрат з оплати професійної правничої допомоги адвоката,-

ВСТАНОВИВ:

20.03.2020 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 щомісяця аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій формі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 20 березня 2020 року та 4000 (чотири тисячі ) грн.. витрат з оплати професійної правничої допомоги адвоката.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу яка не відповідає вимогам статті 161 цього кодексу.

Заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 161 ЦПК України, а нормами чинного Цивільного процесуального кодексу України не передбачено залишення заяви про видачу судового наказу без руху, з наданням заявнику терміну для усунення недоліків, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Крім того, прохальна частина заяви містить вимогу про стягнення витрат з оплати професійної правничої допомоги адвоката в сумі 4000 грн. 00 коп., суд, також, приходить до висновку про відмову в задоволенні даної частини заяви виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Отже, враховуючи норми чинного законодавства, вимога заявника про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп., в межах наказного провадження не може бути об`єднана з вимогами, які передбачені ст.161 ЦПК України, оскільки такі витрати в силу ст. 137 ЦПК України не є безспірними.

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 165, ч. 2 ст. 166, 258, 260, 261 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини та стягнення витрат з оплати професійної правничої допомоги адвоката.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу, з підстав зазначених в даній ухвалі суду, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: А.П.Іванов