ПОСТАНОВА

іменем України

15 квітня 2020 року м. Кропивницький

справа № 398/2983/16-ц

провадження № 22-ц/4809/640/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2020 року у складі судді Нероди Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_5 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) до закінчення нею навчання, тобто до 30 червня 2018 року, починаючи з 08 вересня 2016 року.

В обґрунтування заявленого позову посилалися на те, що вона є студенткою Олександрійського технікуму Білоцерківського національного аграрного університету. Батько є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу, але не хоче її надавати у добровільному порядку.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_5 , на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 вересня 2016 року і до закінчення ОСОБА_5 навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 липня 2017 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2017 року скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на її утримання у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 вересня 2016 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2018 року. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що позивачкою у позовній заяві безпідставно, без підтвердження належними доказами, вказано про можливість надання ним матеріальної допомоги на навчання дочки. Натомість він офіційно з 2001 року не працевлаштований, має двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу, у зв`язку із чим не може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки. Вказує, що позивач з вересня 2018 року перебуває у шлюбі та має свою сім`ю, закінчила навчання 30 червня 2018 року, а тому вважає, що у суду не було підстав стягувати аліменти.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Згідно з довідкою від 23 вересня 2019 №2246 ОСОБА_5 навчалася на денній формі навчання Олександрійського технікуму Білоцерківського національного аграрного університету з 01 вересня 2015 року 30 червня 2018 року, що підтверджується довідкою від 23 вересня 2019 року №2246 (а.с.108).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА «181539 від 21 листопада 2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 04 листопада 2016 року вона є інвалідом з третьою групою інвалідності (а.с.70).

Як убачається з розпорядження голови Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 21 жовтня 2015 року №427-р ОСОБА_6 призначено піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.119).

Встановлено, що 23 вересня 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис №370. Прізвище позивача після укладення шлюбу змінено на « ОСОБА_5 » (а.с.63)

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивачка продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач є особою працездатною, а отже має можливість працювати, отримувати доходи та надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці,яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, тому позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.199 СК України у разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частино першою статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

При визначенні розміру аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання, суд першої інстанції врахував, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, на утриманні має двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому оцінюючи докази по справі в їх сукупності визначив розмір аліментів у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, що буде достатнім для задоволення потреб дочки та не обтяжливим для відповідача.

Посилання ОСОБА_9 на те, що з 2001 року він офіційно не працевлаштований та у нього мінливий дохід, а тому він не спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не подано належних доказів щодо його майнового стану, наявності на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Відсутність у відповідача офіційних джерел отримання доходу не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Зокрема не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги доводи про те, що позивачка уклала 23 вересня 2018 року шлюб, оскільки вказана обставина не має правового значення та не впливає на обов`язок батьків утримувати свою дитину з огляду на те, що шлюб позивачкою було укладено після закінчення нею навчання.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції достатньо мотивованими та такими, що узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 щодо застосування статті 199 СК України.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права і незгоді з стягненням аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний