Справа № 564/707/20
Костопільський районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя Левчук В.В.
секретар судового засідання Зберун К.Ф.
позивача - не з?явився
представника позивача - не з?явився
відповідач - не з`явився
ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін-Тайм» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні.
Позивач та його представник в судове засідання не з?явились, представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідач в черговий раз в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив та не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Про дату, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене,дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановити заочне рішення.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.
11 травня 2017 року ОСОБА_1 прийнятий вантажником на склад у м.Костопіль Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін-Тайм» згідно наказу №8/2к від 08.05.2017 року.
02.05.2017 року ОСОБА_1 переведено на посаду оператора служби перевезень Костопільського складу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін-Тайм» згідно наказу №2/14к від 02.05.2018 року.
21.09.2018 року ОСОБА_1 переведено на посаду начальника Костопільського складу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін-Тайм» згідно наказу №21/11к від 21.09.2018 року.
28.02.2020 ОСОБА_1 звільнений за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України згідно наказу №28/406к від 28.02.2020 року.
Обставини щодо прийняття позивача на роботу та переведення підтверджуються відомостями, які містяться у трудовій книжці НОМЕР_1 від 02.07.2012 року, виданій на ім`я ОСОБА_1 .
За лютий 2020 року заробітну плату ОСОБА_1 відповідачем не нараховано.
З позовної заяви вбачається, що відповідачем не виплачено позивачу компенсацію за невикористані дні відпустки, а саме за 24 календарні дні за період з 11.05.2017 по 11.05.2018 року, за 24 календарні дні за період з 11.05.2018 по 11.05.2019 року, за 18 календарних днів за період з 11.05.2019 по 28.02.2020 року.
З позовної заяви вбачається, що заробітну плату за грудень 2019 року в сумі 4795,16 грн. за січень 2020 року в сумі 4950 грн. та за лютий 2020 року в сумі 4950 грн. відповідач ОСОБА_1 не виплатив.
Також позивачем проведено розрахунок середньої заробітної плати за останні два місяці, що передували звільненню, яка склала 226,63 грн. в день.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1ст.116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Як вбачається із запису у трудовій книжці позивача, 28.02.2020 ОСОБА_1 звільнений за угодою сторін з посади начальника Костопільського складу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін-Тайм», а з позову та виписки по картці/рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 вбачається, що на момент звільнення відповідач не виплатив ОСОБА_1 заробітну плату за грудень 2019 року в сумі 4795,16 грн., за січень 2020 року в сумі 4950 грн. та за лютий 2020 року в сумі 4950 грн.
Вказане відповідачем не спростовано та протилежного не доведено.
Відтак, позовна вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ін-Тайм» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з грудня 2019 по лютий 2020 року підлягає до задоволення.
Вказане відповідачем не спростовано та протилежного не доведено.
Відтак позовна вимога про стягнення компенсації за невикористану відпустку підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1ст.117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до абзацу 3 п.2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до абзацу 1 п.8 розділу ІV вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Враховуючи, що відповідач не провів повного розрахунку з ОСОБА_1 у день звільнення, то в силу вимог ст.117 Кодексу законів про працю України Товариство з обмеженою відповідальністю «Ін-Тайм» зобов`язане виплатити ОСОБА_1 його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Позивач звільнений з 28.02.2020 року, а відтак з 01.03.2020 по 09.06.2020 (101 день по дату ухвалення судом рішення) середній заробіток ОСОБА_1 склав:
4795,16 грн+4950 грн.(заробітна плата за січень-лютий 2020 року)/43 дні=226,63 грн. (середній заробіток за день).
Вказане відповідачем не спростовано та протилежного не доведено.
Відтак, вказана сума середнього заробітку підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку підлягає до задоволення.
Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення у повному обсязі.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.141, 223, 247, 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд -
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за дин місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 /двадцяти/ днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного заочного судового рішення - 09.06.2020.

СуддяВ. В. Левчук