САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/482/17
Провадження №4-с/726/13/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Асташева С. А. при секретарі Голик В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Третього відділу ДВС Південно-Західного МУЮ, -

ВСТАНОВИВ :

Скаржник звернувся до суду із скаргою на дії посадової особи державної виконавчої служби Третього відділу ДВС Південно-Західного МУЮ.

В скарзі посилається на те, що рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці від 28.04.2017 року з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23.03.2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 30.05.2017 року Садгірським районним судом м.Чернівці видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Верстюком Б.А. 08.06.2017 року відкрито виконавче провадження за № 54085969 про виконання виконавчого листа № 726/482/17, виданого 30.05.2017 року про стягнення аліментів.

У даному виконавчому провадженні державним виконавцем Головачем В.Г. неодноразово складались розрахунки про розмір заборгованості по аліментам, зокрема: 01.11.2018 року за АСВП 54085969 за період з березня 2017 року по жовтень 2018 року включно - заборгованість відсутня; 21.03.2019 року за АСВП 54085969 за період з серпня 2018 року по березень 2019 року включно - заборгованість відсутня. Вказані розрахунки скаржник вважає вірними, оскільки вони жодною з сторін виконавчого провадження не оскаржувались, суми заборгованості, що вказані у них за одні й ті ж місяці (періоди) є ідентичними, тобто вказані розрахунки не містять розбіжностей між собою, вони були доведені до відома ОСОБА_1 , як до сторони у виконавчому провадженні, та на них він орієнтувався, погашаючи заборгованість. За таких обставин вважає, що довідки-розрахунки по сплаті аліментів за період з березня 2017 року по березень 2019 року включно, слід вважати такими, що відповідають вимогам закону.

В подальшому, у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем Головачем В.Г. здійснювались і інші розрахунки суми заборгованості по аліментам, які ОСОБА_1 оскаржені до Садгірського районного суду м.Черінвці як такі, що суперечать вимогам закону а саме від 03.03.2020 року за № 6935 за період з 23 березня 2017 року по лютий 2020 року включно у розмірі 50592,86 грн. та від 05.06.2020 року за № 17496 за період з 23 березня 2017 року по травень 2020 року включно у розмірі 57954,18 грн.

Крім цього, в скарзі вказує, що 03 вересня 2020 року ОСОБА_5 складено новий розрахунок, у якому були нараховані аліменти за період з березня 2017 року по серпень 2020 року включно, виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості, оскільки ОСОБА_1 на час виникнення заборгованості не працював та доходу, відповідно, не мав.

Вважає, що дії державного виконавця щодо складання розрахунку від 03.09.2020 року є неправомірними оскільки, у порівнянні з попередніми розрахунками, йому повторно нараховано аліменти за період з березня 2017 року по березень 2020 року включно. Окрім цього, при нарахуванні заборгованості по аліментах, не було утримано сум податків і зборів із середньої заробітної плати, з розміру якої і визначались вказані платежі.

Просить суд постановити ухвалу, якою визнати дії державного виконавця по складанню довідки-розрахунку від 03.09.2020 року неправомірними, скасувати вказаний розрахунок та зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості з квітня 2019 року по серпень 2020 року включно з врахуванням п. 13 Постанови КМУ № 146 від 26.02.1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків та інших осіб».

Скаржник та його представник в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд скарги у їх відсутності, вимоги скарги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник органу ДВС в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , враховуючи наступне.

Судом встановлено, що рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці від 28 квітня 2017 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку починаючи із 23 березня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

30 травня 2017 року з метою примусового виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист №726/482/17.

Постановою державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Верстюка Б.А. від 8 червня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54085969 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Встановлено, що у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем Головачем В.Г. неодноразово складались розрахунки про розмір заборгованості по аліментах, зокрема згідно розрахунків від 1 листопада 2018 року за АСВП 54085969 за період з березня 2017 року по жовтень 2018 року та від 21 березня 2019 року за АСВП 54085969 за період з серпня 2018 року по березень 2019 року вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 відсутня.

В подальшому державним виконавцем були здійснені розрахунки від 3 березня 2020 року за № 6935, в якому визначено, що за період з 23 березня 2017 року по лютий 2020 року у платника існує заборгованість у розмірі 50 592 гривень 86 копійок, від 5 червня 2020 року за № 17496, в якому визначено, що за період з 23 березня 2017 року по травень 2020 року у платника існує заборгованість у розмірі 57 954 гривень 18 копійок, та від 03 вересня 2020 року за № 23889, в якому визначено, що за період з 23 березня 2017 року по серпень 2020 року включно у платника існує заборгованість у розмірі 66844,94 грн. При розрахунку вищевказаної суми заборгованості державний виконавець виходив із середньої заробітної плати працівника міста Чернівці.

Ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці від 26.10.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні скарги про визнання дій державного виконавця третього відділу ДВС Південно-Західного МУЮ по складанню розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 3 березня 2020 року за № 6935 за період з 23 березня 2017 року по лютий 2020 року, та від 5 червня 2020 року за № 17496 за період з 23 березня 2017 року по травень 2020 року та їх скасуванню.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 09.12.2020 року ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 26.10.2020 року в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Головача Віталія Георгійовича щодо здійснення розрахунків заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження № 54085969 та зобов`язання державного виконавця здійснити повторне проведення розрахунку заборгованості по аліментах за період з квітня 2019 року по травень 2020 року скасовано.

Визнано дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Головача Віталія Георгійовича щодо здійснення розрахунків заборгованості по аліментах від 3 березня 2020 року № 6935 та від 5 червня 2020 року № 17496 в межах виконавчого провадження № 54085969 неправомірними.

Зобов`язано державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Головача Віталія Георгійовича здійснити повторне проведення розрахунку заборгованості по аліментах за період з квітня 2019 року по травень 2020 року.

Ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 26 жовтня 2020 року в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування розрахунків заборгованості по аліментах від 3 березня 2020 року № 6935 та від 5 червня 2020 року № 17496 змінено, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Отже, боржник вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення.

Такий правовий висновок виклав Верховний Суд у постанові від 05 серпня 2020 року у справі №464/6206/18.

Беручи до уваги вищенаведене, питання з приводу правомірності визначення державним виконавцем розміру аліментів підлягає розгляду в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Зі змісту скарги та заявлених вимог вбачається, що заявник не погоджується з визначеним державним виконавцем розміром заборгованості зі сплати аліментів, вказуючи при цьому на те, що державний виконавець при розрахунку такої заборгованості повинен виходити з суми доходу боржника після утримання з цього доходу податків та обов`язкових платежів.

Проте такий аргумент скаржника є помилковим, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімально гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Згідно з частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Наведений порядок визначення розміру аліментів передбачений у разі отримання платником доходів, що сплачуються із доходу після утримання обов`язкових податків і зборів, однак, як встановлено судами та не заперечується сторонами у справі, ОСОБА_1 таких платежів не здійснює, а аліменти на утримання дітей сплачуються, виходячи із розміру середнього заробітку працівника у місті Чернівці.

У випадку, коли платник аліментів не працює, розмір щомісячних платежів встановлюється за приписами статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та частини другої статті 195 СК України, згідно з якими не передбачено зменшення суми середньомісячного заробітку у даній місцевості на суму видатків, що зазвичай сплачуються із фактично отриманого доходу платника, як це встановлено для платників за приписами частини першої статті 70 цього Закону.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в ухвалі від 14 липня 2020 року у справі № 664/2751/16-ц.

За таких обставин, державний виконавець при проведенні розрахунків заборгованості за аліментами при обчисленні такої заборгованості правомірно виходив із розміру середньої заробітної плати працівника у місті Чернівці без утримання з неї обов`язкових платежів та податків.

Проте суд бере до уваги те, що оскаржуваний розрахунок від 3 вересня 2020 року за № 23889 містить ряд суперечностей, які не дають змогу суду дійти висновку про обґрунтованість таких розрахунків та відповідність їх вимогам закону «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Як вбачається зі змісту попередніх розрахунків від 1 листопада 2018 року та від 21 березня 2019 року за період з березня 2017 року по березень 2019 року включно при їх складанні державним виконавцем було взято до уваги інформацію надану Головним управлінням статистики у Чернівецькій області щодо рівня середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника в місті Чернівці.

Із розрахунку від 03 вересня 2020 року № 23889 вбачається, що державний виконавець при обчисленні заборгованості по аліментах за цей же період також керувався відомостями щодо рівня середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника в місті Чернівці наданої Головним управлінням статистики у Чернівецькій області.

Оскільки судом при дослідженні та аналізі даних, які містяться у вищевказаних розрахунках, встановлено, що розміри середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника в місті Чернівці вказані у оскаржуваному розрахунку та попередніх розрахунках суттєво відрізняються, а державним виконавцем належним чином не обґрунтовано підстав для зміни такого розміру середньомісячної заробітної плати при перерахунку заборгованості по аліментах, підстав вважати, що відомості, які містяться у розрахунках від 03 вересня 2020 року № 23889 є правильними та коректними, судом не вбачається.

Належних та допустимих доказів на підтвердження правильності оскаржуваного розрахунку державним виконавцем до суду першої інстанції не надавались.

Також державним виконавцем порушено передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок нарахування заборгованості по аліментах.

Відповідно до частини 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Наявними в матеріалах справи розрахунками від 1 листопада 2018 року та від 21 березня 2019 року підтверджується відсутність у ОСОБА_1 за період з березня 2017 року по березень 2019 року заборгованості зі сплати аліментів.

Державним виконавцем при складанні таких розрахунків було зазначено розмір щомісячних зобов`язань боржника по сплаті аліментів та здійснених ним щомісячних платежів на погашення таких нарахувань.

Такі розрахунки жодною із сторін у справі не оскаржувались.

Проте, як вбачається зі змісту розрахунку від 03 вересня 2020 року за № 23889, державний виконавець, здійснюючи перерахунок розміру аліментів за період з березня 2017 року по березень 2019 року включно, під час обчислення розміру кожного такого щомісячного платежу не врахував наявність щомісячної сплати боржником суми аліментів за вказаний період відповідно до розрахунків від 1 листопада 2018 року та від 21 березня 2019 року, у зв`язку з чим не здійснив перерахунок такого щомісячного платежу з урахуванням таких сплат.

Зазначення в оскаржуваному розрахунку про сплату боржником ( або стягнення виконавцем) коштів на погашення нарахованих державним виконавцем аліментів не може братися до уваги судом як підтвердження врахування державним виконавцем при складанні нових розрахунків платежів ОСОБА_1 відповідно до розрахунків від 1 листопада 2018 року та від 21 березня 2019 року, оскільки у таких розрахунках вказано про наявність платежів лише за кілька місяців, проте не зазначено яка саме сума аліментів сплачувалась боржником щомісяця.

Окрім того, суми вказані державним виконавцем в такому розрахунку у розділі «Сплачено боржником/стягнуто виконавцем» не відповідають сукупному розміру щомісячних платежів, здійснених ОСОБА_1 відповідно до розрахунків від 1 листопада 2018 року та від 21 березня 2019 року за такий же період.

Також частиною 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Враховуючи наведені вище положення закону, державний виконавець за власною ініціативою має право лише виправити допущені ним у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні граматичні чи арифметичні помилки, проте він не уповноважений за власною ініціативою за умов помилкового складання певного процесуального документа, у даному випадку розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, з метою здійснення перерахунку такої заборгованості винести новий процесуальний документ.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження скасування начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований даний державний виконавець, розрахунків від 1 листопада 2018 року та від 21 березня 2019 року, та зобов`язання державного виконавця провести перерахунок такої заборгованості, підстав для здійснення державним виконавцем такого перерахунку не вбачалось.

Суд, перевіривши чи діяв державний виконавець відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення відповідних дій; безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія, своєчасно, тобто протягом розумного строку, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій державного виконавця та зобов`язання державного виконавця здійснити повторне проведення перерахунку заборгованості боржника ОСОБА_1 за аліментами за період з квітня 2019 року по травень 2020 року.

З скарги вбачається, що заявник, окрім вищевказаних вимог, просить також суд скасувати оскаржуваний розрахунок заборгованості по аліментах від 03 вересня 2020 року № 23889.

У пункті 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 7 лютого 2014 року № 6 зазначено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Аналогічні норми містяться і в статті 451 ЦПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37-38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Отже, скасування здійснених державним виконавцем розрахунків заборгованості по аліментах не належить до повноважень суду.

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 1 квітня 2020 року у справі №732/1821/18.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими вимоги скарги ОСОБА_1 в частині скасування оскаржуваного розрахунку заборгованості по аліментах.

Враховуючи викладене та відповідно до ст.ст.155, 195 СК України, ст.ст.70,71,74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Головача Віталія Георгійовича щодо здійснення розрахунків заборгованості по аліментах задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Головача Віталія Георгійовича щодо здійснення розрахунку заборгованості по аліментах від 03 вересня 2020 року за № 23889 в межах виконавчого провадження № 54085969 неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Головача Віталія Георгійовича здійснити повторне проведення розрахунку заборгованості по аліментах за період з квітня 2019 року по травень 2020 року.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. А. Асташев