Справа № 161/8077/19 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Провадження № 22-ц/802/197/20 Категорія: 68 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А.,Карпук А.К.,

секретар судового засідання Концевич Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Луцької міської ради Волинської області, до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні із неповнолітньою дитиною, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

14 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що він з відповідачкою до 2016 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу і являються батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дочка залишилася проживати разом з матір`ю та рішенням Служби у справах дітей Луцької міської ради було встановлено порядок його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною терміном на два місяці з 03.04.2019, однак він категорично не погоджується із даним рішенням, та й відповідач декілька разів порушувала встановлений порядок, створюючи перешкоди йому у можливості спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.42), просив зобов`язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою та встановити наступний порядок його участі у спілкуванні з дитиною: цілодобові побачення з відвідуванням дитиною його місця проживання І та ІІІ тиждень кожного місяця з 18:00 год. п`ятниці до 18:00 год. неділі; спільний відпочинок з дитиною першу половину літніх канікул; побачення з дитиною кожного понеділка та середи з 15:00 год. до 20:00 год.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено ОСОБА_1 наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- систематичний відпочинок за місцем проживання ОСОБА_1 першої та третьої суботи і неділі щомісяця з 11.00 год. суботи до 17.00 год. неділі, а також з 16.30 год. до 20.00 год. щовівторка та щоп`ятниці;

- за бажанням дитини систематичне спілкування з дитиною будь-якими засобами зв`язку;

- за погодженням з матір`ю ОСОБА_2 забезпечувати оздоровлення дитини щороку у літній період з 15 червня по 15 липня включно шляхом спільного відпочинку з дитиною на території України терміном до 15 календарних днів включно, без присутності матері.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 384 грн. 20 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

Відзив на апеляційну скаргу учасники справи не подавали.

У судовому засіданні відповідач та її представник апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.

Позивач апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Будучи належним чином повідомленою про день та годину розгляду справи, Служба у справах дітей Луцької міської ради свого представника у судове засідання не направила і його неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, являються батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини (а.с.6).

Рішенням Служби у справах дітей від 03.04.2019 № 241-3 позивачу було надано строком на два місяці можливість побачень з дитиною з 11.00 год. до 20.00 год. Щосуботи та щонеділі І, ІІІ тижня місяця; з 16.00 год. до 20.00 год. щовівторка; з 08.00 год. до 19.00 год. 30.04.2019. Зобов`язано батьків попереджати один одного у випадку наявності причин зміни у визначеному порядку зустрічей (а.с.8).

Судом встановлено, що навіть цей визначений на 2 місяці порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною порушувався зі сторони відповідачки і сторони не можуть у добровільному порядку узгодити між собою питання щодо їх участі у вихованні дочки.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтресами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANTv. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що позивач, який є батьком дитини, піклується про дочку, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, має належні житлові умови для забезпечення потреб дитини.

Відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 емоційно напружені, у переважній більшості закінчуються словесними перепалками та конфліктами, що супроводжуються викликом працівників поліції, а тому, ухвалюючи рішення, суд обґрунтовано виходив із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, визначивши спосіб участі батька у вихованні малолітньої дочки, що не суперечить інтересам саме дитини.

Жодних обставин або належних, допустимих чи достовірних доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою дочкою, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дочкою, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом першої інстанції не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав щодо реалізації батьківських прав позивача у судовому порядку. Встановлений графік спілкування батька з дитиною є обґрунтованим, справедливим і таким, що відповідає інтересам дитини та не порушує принципу рівності обох батьків у питаннях виховання дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що саме побачення дитини з батьком негативно впливають на її психічний стан та саме цей факт впливає на стан здоров`я дитини є голослівними та бездоказовими.

Доводи апеляційної скарги про те, що дитина не знає позивача, як батька, боїться його, втікає, не хоче спілкуватися відхиляються апеляційним судом, оскільки діти у її віці сприймають всю інформацію через дорослих, так як не можуть формувати самостійні висновки. А відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд вийшов за межі позовних вимог відхиляються апеляційним судом, оскільки позивач уточнив вимоги щодо днів та годин для побачень з дитиною. У іншому спілкуванні з дитиною позивач не обмежений відповідно до вимог законодавства, а необхідність визначення для побачень батька з дитиною саме понеділок і середу не підтверджені відповідачем жодними належними та допустимими доказами, а також не оспорюються самим позивачем.

З урахування вікових змін дитини, її розвитку та потреб, сторони не позбавлені у майбутньому права звернутися до суду з позовом про зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини.

Судом вірно встановлено, що підставою звернення ОСОБА_1 з відповідним позовом до суду слугувало неналежне виконання ОСОБА_2 рішення органу опіки та піклування від 03.04.2019 № 241-3, яким встановлено способи участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею, яке за змістом статті 158 СК України є обов`язковим до виконання.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів аморальної поведінки чи негативного ставлення батька до дочки, що виключали б можливість визначення порядку його участі у вихованні дитини.

З огляду на наведене, а також на наявність конфліктних відносин, що склалися між сторонами, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку також про те, що відповідачем не доведено необхідність присутності матері під час спілкування позивача з дитиною у визначені судом дні.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано задовольнив позов частково.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених у судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 листопада 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді