Справа № 2-5315/11
Провадження № 6/643/385/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Довготько Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Хотян К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів для виконання, заінтересована особа: ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова 07.09.2020 року надійшла заява АТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів для виконання.

В обґрунтування заяви зазначено, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2011 року задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення боргу з ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0309/74/68219 від 09.06.2006 року у розмірі 149 015грн. 33коп., судового збору у розмірі 1 490грн. 15коп. та витрат на ІТЗ судового розгляду справи у розмірі 120грн. 00коп., а всього 150 625грн. 48коп. 27.06.2012 року стягувачеві видано оригінали виконавчих листів по справі № 2-5315/11. Відповідачем добровільно рішення суду по справі № 2-5315/11 не виконувалось, у зв`язку з чим АТ «Райффайзен Банк Аваль» був змушений 03.12.2014 року звернутись до Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області із заявою про відкриття виконавчих проваджень. Державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчих проваджень на ім`я ОСОБА_1 27.03.2014 року державним виконавцем закрито виконавче провадження та винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. З 27.03.2014 року стягувач не отримав з ВДВС постанови про відкриття, постанови про повернення виконавчого документу стягувачу. Згідно автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 30.06.2020 року на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби України, виконавчий документ № 2-5315/11 не перебуває. 18.03.2019 року та 02.07.2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звертався до Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області із запитами про хід виконавчого провадження, але відповіді не отримав. Таким чином, АТ «Райффайзен Банк Аваль», робить висновок про те, що документи можливо були втрачені в ВДВС чи при пересилці. Також, заявник зазначає, що на протязі 2011-2019 року в АТ «Райффайзен Банк Аваль» проводились зміни в організаційній структурі Харківської регіональної дирекції, у тому числі у структурному підрозділі який супроводжує роботу за виконавчими документами, що ускладнили роботу по своєчасному встановленню факту відсутності оригіналу виконавчого листа № 2-5315/11. На підставі вищевикладеного, АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить видати дублікат виконавчого листа по справі № 2-5315/11, визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2-5315/11 та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа по справі № 2-5315/11 про стягнення боргу з ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0309/74/68219 від 09.06.2006 року у розмірі 149 015грн. 33коп., судового збору у розмірі 1 490грн. 15коп. та витрат на ІТЗ судового розгляду справи у розмірі 120грн. 00коп., а всього 150 625грн. 48коп.

Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву та матеріали додані до нього, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.11.2011 року заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0309/74/68219 від 09.06.2006 року у розмірі 149 015грн. 33коп., судовий збір у розмірі 1 490грн. 15коп. та витрати на ІТЗ судового розгляду справи у розмірі 120грн. 00коп., а всього 150 625грн. 48коп. Рішення суду набрало законної сили.

27.06.2012 року отримано виконавчий лист.

03.12.2014 року за вих. № 114-21-0-00/3228 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з копій заяв про надання інформації від 18.03.2019 року за вих. № 114/5-147589 та від 02.07.2020 року за вих. № 114/5-190297 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звертався до Московського ВДВС щодо надання інформації про хід виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-5315/11. Інформації з Московського ВДВС матеріали справи не містять.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ«Перехідні положення`ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

За правилами частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час винесення постанови про повернення виконавчого листа, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення стягувачу.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист було звернуто до виконання, згодом державним виконавцем прийнято рішення про його повернення, в силу чого оригінал виконавчого листа мав бути вручений стягувачу у спосіб і порядок, визначений Законом.

Проте, доказів направлення (вручення) виконавчого листа стягувачу матеріали справи не містять.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено спосіб і порядок вручення державним виконавцем оригіналу виконавчого листа стягувачу, зокрема направлення рекомендованим листом про вручення поштового відправлення. Державний виконавець не виконав наведених вимог Закону, за таких умов на стягувача не може бути покладено негативні наслідки невиконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно ч.1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з аналізу змісту зазначеної норми права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, безпосередньо дослідив обставини пропущення такого строку, з`ясував питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин прийшов до висновку, що наведені причини пропуску строку є поважними, тому необхідно поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З урахуванням викладеного вище, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оскільки оригінал виконавчого документа у даній справі втрачено, рішення не виконано і не втратило своєї законної сили, тому, з метою захисту прав стягувача, за необхідне задовольнити вимоги заяви щодо видачі дубліката виконавчого документа.

Керуючись п.17.4 розділу ХІІІ перехідних положень, ст. ст.258, 260,261,433 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу для виконання - задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2- 5315/11 виданого Московським районним судом м. Харкова про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/0309/74/68219 від 09.06.2006 року у розмірі 149 015грн. 33коп., судового збору у розмірі 1 490грн. 15коп. та витрат на ІТЗ судового розгляду справи у розмірі 120грн. 00коп., а всього 150 625грн. 48коп.

Видати дублікат виконавчого листа по справі №2-5315/11, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/0309/74/68219 від 09.06.2006 року у розмірі 149 015грн. 33коп., судового збору у розмірі 1 490грн. 15коп. та витрат на ІТЗ судового розгляду справи у розмірі 120грн. 00коп., а всього 150 625грн. 48коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.М. Довготько