Справа № 766/9700/16-ц
УХВАЛА

про відмову в задоволенні подання

23.10.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючої судді Войцеховської Я.В.

при секретарі Кобець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні подання головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Нікішиної Ірини Миколаївни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, стягувач: ОСОБА_2 , -

встановив:

До суду 22.10.2020р. надійшло вищезазначене подання в якому старший державний виконавець просить постановити ухвалу про тимчасове обмеження права для виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань покладених на нього виконавчим листом № 766/9700/16 виданим 19.02.2019 року Херсонським міським судом Херсонської області.

В обґрунтування посилається на те, що на виконанні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) знаходиться виконавчий лист № 766/9700/16 ( ВП № 60230809) виданий 19.02.2019 року Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 512 818,02 грн.

Державним виконавцем здійснено всі необхідні заходи примусового виконання рішення суду у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження». Проте, на даний час зобов`язання божника залишаються невиконаними, тому державний виконавець просить задовольнити вимоги.

В судове засідання державний виконавець Нікішиної І.М. не з`явилася, причини неявки суду не відомі.

Вивчивши матеріали подання, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області № 766/9700/16 від 28.11.2018р. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 512 818,02 грн. за договором позики.

19.02.2019р. на виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист на підставі якого 07.10.2019р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Виконавче провадження № 60230809 з виконання зазначеного виконавчого листа перебуває на виконанні в Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Відомості про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження та отримання боржником такої постанови до подання не надані.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, державний виконавець, як на підставу для його задоволення, вказує, що незважаючи на обізнаність представника боржника про наявність вищенаведеного виконавчого провадження, боржник ухиляється від виконання судового рішення.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і виїзду України громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно із ч.ч.2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Виходячи з вимог ст.441ЦПК України питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзд за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому ст.18Закону України"Провиконавче провадження" та ст.441ЦПК України зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутись і бути об`єктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України.

Таким чином, для обмеження громадянина у праві виїзду за кордон, державний виконавець має навести суду підтверджуючі обставини, що боржник вчиняє дії, які направлені на ухилення від сплати боргу, при цьому має можливості виконати своє зобов`язання.

В своєму поданні державний виконавець, обґрунтовуючи вимоги посилається на те, що боржник в добровільному порядку рішення суду не виконує. Але, державний виконавець вказуючи, що боржник ухиляється від виконання рішення суду не надав необхідних і достатніх доказів, які б свідчили про те, що він має можливість виконати своє зобов`язання і при цьому ухиляється від його виконання, а обмеження у праві виїзду за кордон дасть можливість стягнути суму боргових зобов`язань, що в даному випадку не дає суду достатніх підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. ст. 247, 441 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Нікішиної Ірини Миколаївни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я.В.Войцеховська