Справа № 641/3365/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Київський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Колесник С.А.,

за участю секретаря судового засідання Кудінової К.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №641/3365/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ФОП ОСОБА_2 , відповідно до якого просить: стягнути з фізичної особи-підприємець ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за невиконані зобов`язання по договору у розмірі 45 800 гривень 00 копійок; стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 16.11.2018 між нею та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір № П16-11-2018, згідно з яким відповідач зобов`язався надати рекламні послуги, пов`язані із залученням до URL - адреси - www.noir.com.ua користувачів мережі Internet на умовах передбачених цим договором, а позивач зобов`язався прийняти і сплатити надані відповідачем послуги в порядку передбаченому в даному договорі. Відповідно до п. 1.2, 1.2.1 та 1.2.2 зазначеного вище договору вказано, що залучення користувачів мережі Internet здійснюється за допомогою пошукових систем, а саме: «Google» (URL- адреса - www.google.com.ua) та «Яндекс» (URL- адреса - www.yandex.ua). Пунктом 1.3.1 договору передбачено, що URL - адреса позивача вказаний - замовником уніфікований покажчик ресурсів Internet, відвідуваність якого створює (збільшує) відповідач. Відповідно до п. 1.3.4, п.1.3.8 та 13.1 договору зазначено, що ключова фраза - нероздільна унікальна фраза для пошуку URL - адреси позивача в пошукових системах, що повинні входити до ТОП - 5 - перші п`ять (5) результатів видачі пошуковою системою на пошуковий запит. Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 16.05.2019.

На виконання п. 3.1 позивачем було сплачено вартість послуги у сумі 45 800 гривень 00 копійок. Для перевірки виконання послуг, позивачем були введені ключові фрази згідно з умовами договору, за допомогою пошукових систем «Google» (URL- адреса - www.google.com.ua) та «Яндекс» (URL- адреса - www.yandex.ua), що повинні були видати ТОП - 5 - перші п`ять результатів пошуковою системою на пошуковий запит, але зазначені вище пошукові системи мережі Internet не видали потрібного результату, що є порушенням п. 1.3.8 договору.

Крім того позивач зазначила, що послуга вважається виконаною після підписання акту виконання послуг між позивачем та відповідачем, який підтверджує факт виконання умов договору. На момент звернення до суду із позовом зазначений акт не підписаний, що свідчить про невиконання договірних відносин. 12.12.2019 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію за не виконану роботу останнього, але зазначена претензія залишилась без відповіді.

Посилаючись на ст. 525, 526, 530, 610 ЦК України, з урахуванням того, що, відповідачем договірні зобов`язання не виконані та грошові кошти не повернуті, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом для захисту свого порушеного права.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2020 позовну заяву передано судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Богдан М.В (а.с. 26).

05.05.2020 ухвалою судді Комінтерновського районного суду м.Харкова у справі відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 17.06.2020 о 10 год. 30 хв (а.с. 27).

15.07.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що він заперечує щодо позовних вимог та не визнає їх у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до договору № ПІ6-11-2018, який був укладений між позивачем та відповідачем, п. 1.3. слова «Ключова фраза», «Топ-5» - це терміни, які не є послугами, що мав виконати відповідач згідно з Додатком 1 до договору, а саме плану робіт. Обов`язку, який полягає в тому, що за допомогою ключових фраз видати ТОП-5 - перші п`ять результатів видачі пошуковою системою на пошуковий запит, не було, і порушення п. 1.3.8 договору - відсутні. Таке бажання є примхою позивача, яка не має законних підстав згідно з укладеним договором. Наголосив на тому, що в плані робіт (Додатку № 1 до договору) ці послуги відсутні.

Крім того відповідач зазначив, що ним позивачеві надавалися звіти, з яких вбачається, що послуги були надані, також, позивач користувалась його послугами, жодних претензій стосовно якості або невиконання послуг нею надано не було. Також вказав, що претензій з боку позивачки він не отримував.

Вважає, що передбачені послуги згідно з планом робіт (Додатком № 1 до договору) відповідачем були виконані, а позивачем - прийняті, а позовні вимоги є незаконними та в позовних вимогах повинно бути відмовлено у зв`язку з відсутністю предмета позову (а.с.40-42).

16.07.2020 ухвалою Комінтерновського районного суду м.Харкова справу передано за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова (а.с. 92).

30.07.2020 року цивільна справа № 641/3365/20 надійшла до Київського районного суду м.Харкова (а.с. 105).

Після проведення автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідно до протоколу від 30.07.2020 справу № 641/3365/20 (н/п 2/953/2576/20) передано на розгляд судді Колесник С.А (а.с. 106).

Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 03.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено продовжувати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

23.07.2020 від позивача ОСОБА_1 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка зазначила, що з відзивом не погоджується та позов підтримує в повному обсязі з огляду на наступне.

На думку позивача, згідно з умовами договору № ПІ6-11-2018, який був укладений між нею та відповідачем, останній повинен був забезпечити результат, відповідно до якого URL - адреси позивача в пошукових системах повинні входити до ТОП - 5 - перші п`ять (5) результатів видачі пошуковою системою на пошуковий запит. Позивачка наголошує на тому, що саме це було предметом договору та кінцевим результатом спільної праці, яку обговорювали з відповідачем, на умовах строку дії даного договору. По завершенню строку договору, в телефонній розмові з відповідачем, позивачка висловила своє невдоволення результатами роботи відповідача, оскільки головні умови договору не були виконані. Відповідач запропонував нові умови співпраці, а саме - підписання додаткової угоди, сенсом якої мало бути продовження строків договору та доведення до цілі головної умови договору. Також вказала, що послуга вважається виконаною після підписання акту виконання послуг між позивачем та відповідачем, який підтверджує факт виконання умов договору. На день звернення до суду із позовом зазначений акт не підписаний, що свідчить про невиконання договірних відносин (а.с.95-97).

04.08.2020 відповідачем ОСОБА_2 до суду подані заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що відповідач заперечує проти наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та відхиляє їх в повному обсязі, обґрунтування чого полягають в наступному. Категорично заперечує, що саме ТОП-5 - перші п`ять результатів видачі пошуковою системою на пошуковий запит було предметом договору, предметом договору було надання послуг, види та перелік яких чітко зазначені в Додатку № 1 до договору №П16-11-2018 від 16.11.2018. Роботу, що зазначена, відповідач виконував, а позивач її приймала та користувалась послугами. Також зазначив, що позовні вимоги позивача не є предметом спору. В договорі йде мова про роботу з сайтом, аудит, технічну доробку сайту, консультації програміста та ін. Ця робота була виконана та отримана позивачем.

Відповідач вважає, що передбачені послуги згідно з Планом робіт (додатком до договору) нами були виконані, а позивачем - прийняті, і в позовних вимогах повинно бути відмовлено у зв`язку з відсутністю предмета спору (а.с.120-122).

У судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Відповідач не визнав позовних вимог та заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, з підстав, викладених у Запереченнях на позов.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем та здійснює діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем.

16.11.2018 ФО-П ОСОБА_2 (Виконавець) і ОСОБА_1 (замовник), уклали Договір №П16-11-2018 (а.с.18-23).

Відповідно п.1.1. Договору, Виконавець зобов`язався надати рекламні послуги, пов`язані із залученням до URL-адреси - www.noir.com.ua користувачів мережі Internet, на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язався прийняти і сплатити надані виконавцем послуги в порядку, передбаченому в даному договорі.

У Додатку № 1 вказаного договору, визначений план робіт по залученню до URL-адреси замовника (позивача) користувачів мережі Інтернет (а.с. 24).

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ по позовах про захист прав споживачів», розглядаючи питання про характер правовідносин між споживачем і виробником (виконавцем), про наявність основ і умов їхнього виникнення, про права й обов`язки сторін, суд може виходити як з норм Закону України від 12.05.1991 року «Про захист прав споживачів» і прийнятих відповідно до нього нормативних актів, так і з відповідних норм ЦК України й іншого законодавства, що регулює ті ж самі питання і не суперечать Закону.

Як визначено у ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вимогами статі 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову),наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст..509 ЦК України, збов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, судом було встановлено, що між сторонами дійсно виникли договірні зобов`язання, предметом яких було надання ФОП ОСОБА_2 рекламних послуг, пов`язаних із залученням до URL-адреси - www.noir.com.ua користувачів мережі Internet, на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язався прийняти і сплатити надані виконавцем послуги в порядку, передбаченому в даному договорі.

Відповідно до підпункту 5.1 пункту 5 договору № П16-11-2018 відповідач зобов`язаний: своєчасно і в повному обсязі якісно виконати послуги відповідно до умов цього договору; проводити роботи по залученню до URL-адреси замовника користувачів мережі Internet, згідно з планом робіт по залученню до URL-адреси замовника користувачів мережі Internet», що є невід`ємною частиною цього договору (Додаток 1), на кінець терміну виконання договору, всі необхідні роботи, вказані в Додатку №1, повинні бути виконаними; проводити за окремими дозволами замовника роботи над сайтом для підтримки відвідуваності. Системою збору статистичної інформації буде електронна система статистики сайту - Google Analytics; своєчасно сповіщати замовника про всі зміни своїх контактних реквізитів протягом 5 робочих днів, своєчасно погоджувати із замовником поточні питання, пов`язані з виконанням послуг за цим договором; зберігати конфіденційність інформації, що стала йому відомою в результаті виконання цього Договору, виключаючи всю інформацію, що міститься за URL-адресою замовника; в процесі надання послуг за цим договором, виконавець зобов`язався не заподіювати шкоди формі, дизайну, наповненню URL-адреси замовника; в разі виникнення збоїв в пошукових системах, значних змін алгоритмів ранжирування, вказаних в п. 1.2.1. цього договору, які можуть вплинути на терміни виконання цього договору, виконавець зобов`язаний повідомити замовника, шляхом направлення факсимільного повідомлення, і погодити з ним новий термін надання послуг, одночасно з повідомленням замовника, виконавець зобов`язаний так само надати замовникові докази події збою, якими можуть бути: посилання на форум користувачів мережі Інтернет; посилання на інформаційне повідомленая на спеціалізованих сайтах; на проведену Прес-конференцію (якщо її проводили) представниками відповідної пошукової системи що по факту збою у вказаній пошуковій системі; виконавець зобов 'язуєтьря протягом 5 робочих днів після надання послуг надати замовнику Акт приймання-передавання наданих послуг у двох примірниках, підписаний та скріплений печаткою (а.с. 19-20).

Відповідно до плану робіт (Додаток №1 до договору), відповідач надає послуги з аудиту сайта, перевірки роботи CMS системи сайту, технічної доробки сайту, консультації программіста, установки засобів стеження за сайтом і системи аналітики, налаштування цілей аналітики, додавання сайту на карти, складання списку відповідності запитів сторінках сайту, складання списку сторінок сайту для доопрацювання, складання мататегів для просування сторінок, складання мататегів для другорядних сторінок, налаштування подання сайту в результатах пошуку, аналізу трафіка сайта, виявлення слабких місць та ін. (а.с. 24).

Також встановлено, що відповідачем на адресу позивачки направлялись звіти про виконану роботу за відповідний місяць, із зазначенням виду наданої послуги та графічним зображенням на підтвердження такого виконання (а.с. 47-86).

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Позивачем не було надано до суду будь-яких доказів, які б підтверджували неналежне виконання відповідачем умов договору.

Посилання позивача на те, що саме «ТОП - 5 - перші п`ять (5) результатів видачі пошуковою системою на пошуковий запит» було предметом укладеного договору, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовується змістом укладеного договору.

На підставі наведеного, з урахуванням того, що відповідач діяв у відповідності до чинного законодавства України та судом не встановлено його вини у порушенні прав позивача, у суду відсутні підстави вважати, що позивачу була спричинена шкода.

За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з фізичної особи-підприємеця ОСОБА_2 боргу за невиконані зобов`язання по договору у розмірі 45 800 гривень 00 копійок слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2-5, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 223, 258-259, 263-266, 268, 272, 273, 279, 353 ЦПК України, ст. 6, 525, 526, 626 ч.1, 627, 628 ч.1 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2020.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

Відповідач - ФОП ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ІНН НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 23 жовтня 2020 року.

Суддя Колесник С.А.