Справа № 274/5771/16-ц
Провадження № 2/0274/117/20
Рішення
20.10.2020 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, -
В с т а н о в и в :
В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, відповідно до якого просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, на якій розміщено 52/100 частини належного їй на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1 та необхідну для обслуговування належної їй на праві власності зазначеної частини житлового будинку за зазначеною адресою.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється власником 52/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Власником 48/100 частин зазначеного житлового будинку є ОСОБА_2 . Рішенням Бердичівської міської ради від 04.12.2008 р. № 559 ОСОБА_1 та її чоловіку ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для складання державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Бердичівської міської ради від 18.03.2011 р. № 76 затверджено виготовлену технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 870 кв.м. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 та передано зазначену земельну ділянку за зазначеною адресою у їхню спільну сумісну власність. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_3 . Позивачка зазначає, що у зв`язку з даруванням у 2010 р. ОСОБА_3 48/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та смертю чоловіка документів про право власності на земельну ділянку за вище зазначеною адресою вони не отримали. При цьому, ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки за адресою житлового будинку АДРЕСА_1 , який не має бажання належно оформити право власності або право користування земельною ділянкою, необхідної для обслуговування належної йому на праві власності частини житлового будинку. ОСОБА_1 зазначає, що її звернення до Бердичівської міської ради з приводу внесення змін в рішення № 76 від 18.03.2011 р. "Про передачу громадянам у власність земельних ділянок" у зв`язку з вищевказаними обставинами та передачі позивачці у власність земельної ділянки, на якій знаходиться 52/100 частки належного їй на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1 , залишено без задоволення.
Ухвалою суду від 28.11.2016 року відкрито провадження у справі ( а.с.19 т.1).
06.05.2019 р. на адресу Бердичівського міськрайонного суду від представника відповідача, діючого на підставі довіреності, ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за їх безпідставністю та не обґрунтованістю, виходячи з наступного. Рішенням Бердичівської міської ради № 76 від 18.03.2011 р. було передано безоплатно у приватну власність громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельну ділянку площею 870 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування належного їм житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до договору дарування від 01.12.2010 р. ОСОБА_2 набуто право власності на 48/100 частин житлового будинку за зазначеною адресою. Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває у спільній власності, тому право власності на земельну ділянку може оформлятись на усіх співвласників будинку. Також ОСОБА_2 використав право безоплатної приватизації за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, слід врахувати той факт, що земельна ділянка була надана на цілий житловий будинок, а окрема земельна ділянка не формувалась згідно з поділом, розміри та межі не визначені, що підтверджується проханням позивачки встановити розміри земельної ділянки, на якій розміщено 52/100 частини житлового будинку та його обслуговування, призначивши земельно-технічну експертизу (а.с. 205-206, Т.1).
Ухвалою суду від 07.05.2019 р. по справі призначено судову земельно-технічну експертизу. Провадження в справі зупинено (а.с. 212-213, Т.1).
Ухвалою суду від 20.11.2019 р. провадження в справі поновлено (а.с. 29, Т.2).
Ухвалою суду від 24.02.2020 р. суддею Вдовиченко Т.М. прийнято до свого провадження справу № 274/5771/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку (а.с. 33, Т.2).
В судове засідання сторони не з"явилися.
Позивачка надала до суду заяви про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та погоджується з будь-яким із варіантів поділу земельної ділянки, запропонованих експертом (а.с. 55, Т.2).
Третя особа: ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 54, Т.2).
Представник відповідача ОСОБА_4 надала заяву про відкладення судового засідання в зв`язку із зайнятістю уповноваженого представника, щодо задоволення позовних вимог заперечує з підстав, зазначених у відзиві.
Враховуючи повторне клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання в зв"язку із зайнятістю уповноваженого представника відповідача, а також те, що справа в провадженні суду перебуває з 25.11.2016 року, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача та відкладення судового засідання.
Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку .
Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що згідно копій свідоцтва про право власності від 13.11.1997 р. серії НОМЕР_1 , реєстраційного посвідчення, виданого Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 05.01.1998 р. та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 52/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 8, 9, 10-12, Т.1).
Згідно копії витягу з Рішення Бердичівської міської ради № 559 від 04.12.2008 р. "Про надання дозволів на виготовлення технічної документації для складання державних актів на право власності на землю, договорів оренди землі та договорів сервітутного землекористування" ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для складання державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14, Т.1).
Згідно копії витягу з Рішення Бердичівської міської ради № 76 від 18.03.2011 р. "Про передачу громадянам у власність земельних ділянок" затверджено виготовлену технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 870 кв.м. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 та передано зазначену земельну ділянку за зазначеною адресою у їхню спільну сумісну власність (а.с. 15, Т.1).
Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 28398830 від 17.12.2010 р. власником 48/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі договору дарування ВРД № 136035, р. №2430 від 01.12.2010 р. (а.с. 13, Т.1).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18.03.2014 р. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16, Т.1).
Згідно Витягу із Акту розгляду заяв громадян по питанням земельних відносин, спорів комісією міської ради з питань вибору земельних ділянок для розміщення об`єктів на території міста від 30.06.2015 р. комісією було розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо внесення змін до рішення Бердичівської міської ради № 76 від 18.03.2011 р. "Про передачу у власність земельних ділянок", відповідно до якого запропоновано усім співвласникам будинку звернутися до Бердичівської міської ради з питання оформлення спільного права на земельну ділянку (а.с. 209, Т.1).
Ухвалою суду від 07.05.2019 р. за клопотанням позивачки по справі призначено судову земельно-технічну експертизу (а.с. 212-213, Т.1).
19.11.2019 р. на адресу Бердичівського міськрайонного суду надійшов висновок експерта № 435/19 від 04.11.2019 р. за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, відповідно до якого експертом запропоновано два можливі варіанти розподілу земельної ділянки, на якій розміщено житловий будинок АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 2-27, Т.2).
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності ( ч. 1 ст. 345 ЦК України).
Як визначено ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
3. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:
а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;
б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Згідно ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Статтею 377 Земельного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в повному обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ст. 368 Цивільного кодексу України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частинами 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно ст. 392 ЦК УКраїни власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено судом позивачка згідно заявлених позовних вимог просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, на якій розміщено 52/100 частини належного їй на праві власності будинку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її звернення до відповідача з приводу питання передачі їй у власність земельної ділянки на якій знаходиться 52/100 часток належного їй на праві власності будинку залишено без задоволення.

Однак дані твердження позивачки не відповідають дійсності, оскільки 30.06.2015 року звернення ОСОБА_1 розглядалося комісією міської ради з питань вибору земельних ділянок для розміщення об"єктів на території міста, комісією було встановлено, що жилий будинок АДРЕСА_1 перебуває у спільній власності, а право власності на земельну ділянку може оформлятися на усіх співвласників будинку, комісія пропонувала усім співвласникам будинку звернутися до Бердичівської міської ради з питань оформлення спільного права власності на земельну ділянку. Також комісією було встановлено, що між співвласниками житлового будинку не визначено межі та фактична площа земельної ділянки, не визначені частки земельної ділянки за кожним із співвласників. Крім того, комісія зазначала, що чинним законодавством України, крім права власності на земельну ділянку, визначені інші види права, які можуть бути використані співвласниками будинку АДРЕСА_1 , може бути реалізоване спільне право оренди земельної ділянки із можливістю її подальшого поділу.

Суд погоджується з такими висновками комісії міської ради з питань вибору земельних ділянок для розміщення об"єктів на території міста, та приходить до висновку, що позивачкою передчасно подано до суду позовну заяву про визнання за нею права власності на земельну ділянку, на якій розміщено 52/100 частин належного їй будинку, оскільки на даний час між співвласниками не вирішено питання розподілу спільної земельної ділянки, дане питання не було предметом позову, тому суд не приймає до уваги висновок експерта № 435/19 за результатами проведення судової земельної - експертизи від 04.11.2019 року.

Крім того лише у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку, в порушення вимог ст. ст. 12-13 ЦПК України за чотири роки перебування цивільної справи в провадженні Бердичівського міськрайонного суду позивачкою ОСОБА_1 так і не надано суду доказів відмови Бердичівської міської ради про передачу земельної ділянки, на якій розміщено 52/100 частини належного їй будинку, їй у власність.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та про відмову у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 4, 12- 13, 76-81,141, 258-261, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий Т.М. Вдовиченко