Справа № 209/3563/19
Провадження № 2/209/170/20
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2020 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення з актового запису відомостей про батьківство та припинення права дружини на утримання, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд виключити з актового запису № 153 від 21.03.2017 року, зробленого Фрунзенським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про народження ОСОБА_3 відомості про нього ОСОБА_1 , як про батька дитини; припинити стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 як непрацездатної дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.09.2017.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка народила сина ОСОБА_3 , батьком якого він був записаний у свідоцтві про народження. У шлюбних відносинах він з відповідачкою не перебував, спільного господарства ніколи не вели, проживали окремо, в орієнтовний час вагітності також з відповідачкою у стосунках не перебував. Вважає, що до актового запису його відомості як батька дитини були записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів відповідачки.

Ухвалою від 29.11. 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

16.12.2019 року відповідач подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування відзиву зазначила, що вона з позивачем проживали разом з березня 2014 року у квартирі, яка належала його бабусі за адресою: АДРЕСА_1 . У них був спільний бюджет, вони вели господарство і їх відносини мали ознаки сімейного союзу. Зареєструвати шлюб вони не могли, бо позивач перебував у шлюбі з першою дружиною, який розірвав 26.03.2016 року, коли у них вже існувала сім`я. Влітку 2016 року вона завагітніла, позивач сприйняв звістку про вагітність з радістю. ІНФОРМАЦІЯ_1 при партнерських пологах у них народився син. Через три дні після народження сина із пологового будинку їх забрав позивач до квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 за їх заявами народження сина було зареєстровано у Фрунзенському районному у м. Харкові РАЦС. Крім того, позивач власноруч писав у медичному закладі відмову від вакцинації сина. Через зловживання позивачем алкогольними напоями та неадекватну поведінку, 14.06.2017 року внаслідок того, що позивач застосував до неї фізичну силу та вигнав з тримісячним сином з квартири, вона вимушена була виїхати до батьків у м. Кам`янське, де проживає в теперішній час. Більше сімейно-шлюбні відносини вони не поновлювали, допомоги на утримання сина позивач не надавав, тому вона звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання її та сина. Про рішення суду щодо стягнення аліментів вона повідомляла позивача. Також зауважує, що позивач в жодному документі не ставив під сумнів своє батьківство відносно сина.

16.11.2020 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду.

21.01.2020 року ухвалою суду по справі була призначена молекулярно-генетична експертиза.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що сторони у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис 153 від 21.03.2017 року (а.с. 10).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 73-74), була проведена реєстрація актового запису про народження ОСОБА_3 , підставою запису відомостей про батька були заяви матері та батька дитини про визнання батьківства № 26/15.8-05-10 від 21.03.2017 року, де прізвище дитини « ОСОБА_4 » було зазначено згідно заяви матері та батька дитини про визнання батьківства.

Місце проживання відповідача на час народження дитини було зазначено: АДРЕСА_1 , а позивач рахувався її чоловіком, що зазначено у копіях історії розвитку дитини № 291704, обмінної карти (а.с. 53, 54).

Позивач 17.05.2017 року писав заяву про відмову від вакцинації малолітньому сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією обхідного листа Дитячої міської поліклініки Московського району м. Харкова (а.с. 55).

Внаслідок конфлікту з позивачем, відповідач 14.06.2017 року викликала поліцію, що підтверджується копією заяви від 14.06.2017 року за № 23641 (а.с. 56-57).

Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.08.2017 року (а.с. 58-59) з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

27.09.2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с. 11-12), з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на її утримання до досягненням сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років у розмірі 1/6 частини його доходів щомісячно із всіх видів заробітку.

14.06.2019 року та 23.08.2019 року були відкриті виконавчі провадження №№ 59364566, 59869237 щодо стягнення з позивача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружини, до виповнення дитиною трьох років (а.с. 69, 71).

Відповідно до висновку експерта № 322 (а.с. 88-90), вірогідність того, що позивач дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами експертизи складає не менше 99,9999 %.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 85 СК України, право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.

Частиною 1 ст. 126 СК України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 140 СК України передбачено, що стягнення з особи, яка записана батьком, матір`ю, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї як батька, матері дитини з актового запису про її народження.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пунктах 4-9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» («Калачова проти Російської Федерації» № 3451/05, §34, від 07.05.2009 року).

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини та дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини.

Подібні за змістом висновки містяться в постанові Верховного Суду від 06.11.2019 року в справі № 757/26284/14-ц.

Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що підстав для виключення з актового запису відомостей про батьківство та припинення права дружини на утримання у суду немає.

З огляду на вимоги п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 85, 126, 136, 140 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 143, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) про виключення з актового запису відомостей про батьківство та припинення права дружини на утримання відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л. Шендрик