СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-з/759/141/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновська О.В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазнченими позовними вимогами, просить сул стягнути з відповідача на користь позивача 5000 доларів США 00 центів основної заборгованості, 3% річних 166 доларів США 44 центи, а загалом 5166 доларів США 44 центи.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.07.2020 відкрито загальне позовне провадження.

23.07.2020 представник позивача подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, належні ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: ( АДРЕСА_2 ) у розмірі 5167 доларів США 00 центів, що знаходяться на банківських рахунках відповідача.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача та щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (правова позиція Верховного Суду, викладена в постановах від 14.08.2019 у справі № 521/8746/18, від 06.09.2019 у справі №766/24733/18 та ін.), крім цього за даними офіційного веб-порталу «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень 13.05.2019 набрало законної сили рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11.04.2019 у справі № 759/20914/18, яким суд задовольнив позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 і ухвалив стягнути з Відповідача 344450 грн 81 коп. на погашення заборгованості за кредитним договором, так відповідно до інформації, отриманої з Автоматизованої системи виконавчого провадження, Відповідач станом на 22.07.2020 є боржником за виконавчим провадженням №60670171 де стягувачем є АТ КБ «ПриватБанк»; стан виконавчого провадження - примусове виконання, також 28.01.2020 набрало законної сили рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07.11.2019 у справі № 759/8015/19, яким суд задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 і вирішив стягнути з Відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 4750 доларів США 00 центів; відсотки за користування позикою 2213 доларів США 48 центів, штраф за прострочення виконання грошового зобов`язання 4750 доларів США 00 центів, а всього підлягає стягненню 11713 доларів США 48 центів та за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження відповідач станом на 22.07.2020 є боржником за виконавчим провадженням № 61284683, таким чином, незабезпечення позовної заяви може мати наслідком виникнення труднощів у виконанні можливого рішення суду про задоволення позову або взагалі унеможливить його виконання у зв`язку з відсутністю грошових коштів у боржника або їх зменшенням на момент виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу вимог своєї заяви прийшов на наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України, визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Однак, в порушення вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявником не зазначено про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги викладені у заяві доводи позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, крім цього представником позивача не зазначено банківських рахунків в рамках яких слід накласти арешт на грошові кошти відповідача, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 259, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя: О.В. Ул`яновська