Справа № 323/1053/20
26.10.2020 року м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області в складі судді Плечищевої О.В. при секретарі судового засідання Закладній А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
позивача: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до відповідача: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ),
про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що вона є власницею квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09.06.2017 року приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Демидьонок О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №759.
Після укладення правочину позивач проживає в квартирі, в якій зареєстрований відповідач, який з часу продажу квартири в ній не проживає, залишившись бути зареєстрованим за даною адресою.
Відповідач добровільно відмовляється знятися з реєстраційного обліку вказаного місця проживання. Відповідач не є членом сім"ї позивача, він змушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від зареєстрованих за адресою осіб, також реєстрація місця проживання відповідача створює для позивача перешкоди для отримання житлових соціальних пільг, оскільки в їх розрахунку визначається сукупний дохід та кількість всіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою. Крім того, у разі відчуження зазначеного майна позивач як продавець зобов"язана буде повідомити покупців про відповідний факт. Це може спровокувати відмову потенційних покупців від придбання майна, обмеженого правами третіх осіб. Саме з цих підстав позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.
Будь-яких угод щодо користування відповідачем моїм житлом між сторонами по справі не укладалось.
Позивач прохає визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач не з"явилася, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позову, прохає його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує
В судове засідання Відповідач не з`явився по невідомим суду причинам, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову, заяв по суті справи чи з процесуальних питань, а також заяву про розгляд справи без його участі не надав.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин.
Наведені обставини відповідно до ст. 280 ЦПК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що судом було постановлено відповідну ухвалу.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.
За змістом ч.1 ст.4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 09.06.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Демидьонок О.М., зареєстрованого в реєстрі за №759 володіє квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Факт належності позивачу на праві приватної власності вищевказаної квартири підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №89258427.
Після купівлі позивачем квартири у відповідача, останній в ній не проживає, однак залишився бути зареєстрованим за вказаною адресою, що стверджується довідкою №06-07/64, виданої Виконавчим комітетом Комишуваської селижної ради Оріхівського району Запорізької області 20.01.2020 року та актом про місце проживання громадянки (громадянина) від 20.01.2020 року.
Відповідач не є членом сім"ї позивача, але змушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, також реєстрація місця проживання відповідача створює для позивача перешкоди в отриманні житлових соціальних послуг. Крім того, у разі відчуження зазначеного майна позивач як продавець зобов"язана буде повідомити покупців про відповідний факт. Це може спровокувати відмову потенційних покупців від придбання майна, обмеженого правами третіх осіб. Саме з цих підстав позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним».
Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла.
В статті 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право власності власника на майно.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).
Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном;
Оскільки встановлені обставини свідчать, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , проте відповідач створює їй перешкоди в користуванні майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначила підставу свого звернення, а саме додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, перешкоди в отриманні житлових соціальних пільг, та неможливості відчуження майна, в зв"язку з тим, що відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, але не проживає в ній.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про позивача є підставними та підлягають задоволенню, оскільки відповідач, будучи зареєстрованим в квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачу на підставі договору купівлі-продажу, не проживає в ньому більше року, чим чинить перешкоду в здійсненні права власності, а тому відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Оріхівським районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії. Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Плечищева О.В.