Справа № 2-848/08
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 жовтня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міжгалузевої виробничо-торговельної фірми «Руно» на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області постановлену 10 березня 2020 року головуючим суддею Кашуба А.В. у справі за заявою Міжгалузевої виробничо-торговельної фірми «Руно» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання,-

встановив:

Міжгалузева виробничо-торговельна фірма «Руно» (далі по тексту - МВТФ «Руно») звернулася до Виноградівського районного суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання у цивільній справі 2-848/08.

Заяву обґрунтовано тим, що МВТФ «Руно» в судовому порядку за рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 27.03.2009 року відновила право власності на нерухоме майно - будівлі контори загальною площею 76 кв.м. з допоміжними приміщеннями за адресою АДРЕСА_1 , належне фірмі на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 13.10.2000 року Виноградівською РДА.

На виконання рішення суду Виноградівський районний суд видав виконавчий лист №2-848/08, за яким Виноградівським відділом ДВС було відкрито виконавче провадження.

Заявник стверджує, що виконавче провадження було незаконно закрито, а виконавчий лист було втрачено за наступних обставин.

Зокрема в травні 2019 року МВТФ «Руно» стало відомо, що ДВС закрив вказане виконавче провадження на підставі заяви директора фірми про повернення виконавчого листа. Виконавчий лист повернуто стягувачу, а виконавче провадження знищено (обставини, повідомлені органом державної виконавчої служби письмово 06.06.2019 року).

Заявник стверджує, що директор фірми не звертався з такою заявою до ДВС, підстав для закриття виконавчого провадження за заявою стягувача не було, виконавчий лист стягувач не отримував, місцезнаходження виконавчого листа невідоме.

У зв`язку із цим директор МВТФ «Руно» звернувся із заявою до Виноградівського відділення поліції із заявою про злочин з приводу підроблення заяви про повернення виконавчого листа. За вказаною заявою зареєстровано кримінальне провадження №0000452 від 14.05.2019 року.

Заявник стверджує, що закриття виконавчого провадження, на підставі підробленої заяви про відкликання виконавчого листа, та знищення виконавчого провадження, призвело до втрати виконавчого листа, що є поважною причиною пропуску строку для пред`явлення останнього до виконання та є підставою для видачі його дублікату.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.03.2020 року в задоволенні заяви МВТФ «Руно», відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою МВТФ «Руно» оскаржило її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та задовольнити подану заяву. В обґрунтування скарги посилається на рішення суду яке є невиконаним. Вказує, що відсутні докази повернення стягувачу виконавчого листа, як і відомості про місцезнаходження оригіналу виконавчого листа. Не відповідає дійсності зазначена судом обставина, що 30.11.2009 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Не спростовано судом і доводи стягувача про те, що йому не було відомо про закриття виконавчого провадження. Також посилається на те, що ухвала Виноградівського районного суду від 17.01.2011 року оскаржена в апеляційному порядку. Вказує, що саме по вині Виноградівського районного суду була прийнята ухвала від 17.01.2011 року без повідомлення стягувача та його виклику до суду. Крім того, за заявою стягувача зареєстровано та розслідується кримінальне провадження №0000452 від 14.05.2019 року щодо невиконання судового рішення.

На доводи апеляційної скарги подано ОСОБА_1 через представника в особі адвоката Маркусь М.І. відзив, мотиви якого зводяться до того, що таку скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Зазначає, що сплив не тільки встановлений строк на виконання рішення суду, а й розумний строк який би можна було поновити без порушення принципу юридичної визначеності.

МВТФ «Руно» в особі директора Іванюк В.А. подало пояснення на відзив на апеляційну скаргу, які є майже ідентичними тим доводам, що були наведені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як зазначено в статтях 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 27.03.2009 року визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20.03.2006 року, зареєстрованого за №108, активів Виноградівської міжгалузевої виробничо-торгівельної фірми «Руно» - будівлі контори з допоміжними приміщеннями, що розташовані в АДРЕСА_1 ; повернуто учасників угоди у попередній стан; зобов`язано фізичну особу ОСОБА_1 повернути Виноградівській МВТФ «Руно» активи - будівлю контори з допоміжними приміщеннями за вказаною адресою. Рішення набрало законної сили (Том 1, а.с. 215-218, 289).

28.10.2009 року Виноградівський районний суд Закарпатської області видав виконавчий лист №2-848/09 за вказаним рішенням (Том 1 а.с.300). За заявою стягувача МВТФ «Руно», державним виконавцем Виноградівського РВ ВДВС Виноградівського РУЮ Закарпатської області було відкрито виконавче провадження АСВП №15771424 щодо зобов`язання повернути активи.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17.01.2011 року виконавчий лист, виданий додатково Виноградівським районним судом у справі №2-848/08 визнано таким, що не підлягає виконанню.

При цьому матеріали виконавчого провадження АСВП №15771424 з приводу виконання виконавчого листа у справі №2-848/08 є знищеними, що підтверджується листом Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 03.06.2019 року (Том 2 а.с.19, 20).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з недоведеності обставин щодо поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Зокрема суд послався на те, що за період з 2010 року по 2019 рік питання про повторне звернення рішення суду до примусового виконання стягувачем не порушувалося, і МВТФ «Руно» не вчиняло жодних активних дій, як стягувача у виконавчому провадженні, після його закриття.

Однак, апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України (пункт 17 підпункти 17.1, 17.4).

На час відкриття виконавчого провадження № 15771424 (постанова від 10 листопада 2009 року) та повернення виконавчого документа стягувачу (постанова від 30 листопада 2009 року) діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (далі - Закон № 606-XIV). Тоді як на час звернення заявника до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання вже діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

З огляду на зміст частини першої статті 11 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII; близький за змістом припис був відображений у частині другій статті 24 Закону № 606-XIV).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Такий правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11.

Як слідує з наявного в матеріалах справи рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27.03.2009 року позовні вимоги МВТФ «Руно» задоволено. Та визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20.03.2006 року, зареєстрованого за №108, активів Виноградівської міжгалузевої виробничо-торгівельної фірми «Руно» - будівлі контори з допоміжними приміщеннями, що розташовані у АДРЕСА_1 ; Повернуто учасників угоди у попередній стан; Зобов`язано фізичну особу ОСОБА_1 повернути Виноградівській МВТФ «Руно» активи - будівлю контори з допоміжними приміщеннями за вказаною адресою. Рішення набрало законної сили згідно ухвали Верховного Суду України від 11 вересня 2009 року (Том 1, а.с. 215-218, 289).

Будучи власником зазначеного майна МВТФ «Руно» позбавлене можливості безперешкодно користування своїм майном через те, що ОСОБА_1 відмовляється добровільно виконувати рішення апеляційного суду.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - стаття 1 Першого протоколу) закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а також право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Звертаючись у суд із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання МВТФ «Руно» посилалось на те, що виконавчий лист у справі за №2-848/08 є втраченим. МВТФ «Руно» неодноразово зверталось до відділу ДВС щодо примусового виконання рішення суду, однак було запевнено виконавцем що є власником нерухомого майна і може ним володіти та розпоряджатись. У 2018 році з`явилась можливість продати дане нерухоме майно, але у процесі перевірки було встановлено, що таке зайняте представником ОСОБА_1 і не мають наміру повертати законному власнику. Після цього відбулось звернення МВТФ «Руно» до Виноградівського РВ ДВС для отримання відповіді з приводу виконання рішення суду. З відповіді стало відомо що виконавче провадження закрито. Але ж підстав закривати виконавче провадження у державного виконавця Виноградівського РВ ДВС не було так-як заяву про повернення виконавчого листа без виконання директор Іванюк В.А. не писав, а перевірити дану обставину неможливо бо Виконавче провадження АСВП №15771424 знищено. З цього приводу відбулось звернення МВТФ «Руно» у поліцію та зараз здійснюється слідчим відділом Виноградівського відділення поліції Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області розслідування кримінального провадження №0000452 від 14.05.2019 року. На теперішній час відсутні будь-які докази у будь кого, що оригінал виконавчого листа за №2-848/08 було повернуто МВТФ «Руно» або суду першої інстанції чи відомості про місцезнаходження виконавчого листа. А тому, наявні підстави для видачі дублікату виконавчого листа у цивільній справі за №2-848/08 та поновлення строку для його пред`явлення до виконання.

Зазначені обставини у контексті того, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і відновлення порушених прав з огляду на те, що таке є обов`язковим до виконання ОСОБА_1 то це є правовою підставою для колегії суддів вважати, що виконавчий лист втрачено Виноградівським РВ ДВС у ході здійснення процедури примусового виконання поза волею МВТФ «Руно» що свідчить про поважність причин не пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Стосовно посилань суду першої інстанції на те, що МВТФ «Руно» тривалий час не цікавилась про хід виконання виконавчого листа, а отже допустила надмірну процесуальну бездіяльність. То зазначене твердження не можна визнати беззаперечним виходячи з того, що МВТФ «Руно» хоч і не здійснює пряму діяльність, але при цьому являючись власником нерухомого майна, яким як з`ясувалось неправомірно користується ОСОБА_1 вважало, що рішення суду виконано останньою за відсутності будь-яких відомостей про зворотне від Виноградівського РВ ДВС. Тому стверджувати, що МВТФ «Руно» допустило надмірну процесуальну бездіяльність немає достатніх підстав. Та навіть коли б МВТФ «Руно» і не цікавилось ходом примусового виконання рішення суду то залишення майна у безпідставному користуванні ОСОБА_1 загрожувало б самій сутності права на справедливий розгляд спору судом.

Щодо посилання представника ОСОБА_1 адвоката Маркусь М.І. на те, що видача дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення такого до виконання суперечить принципу юридичної визначеності передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. То з цього приводу колегія суддів зазначає, що примусове виконання рішення суду є складовою доступу до суду за захистом непорушності права приватної власності. Оскільки права МВТФ «Руно» у виконавчому провадженні порушені то захищаючи такі суд здійснює судовий контроль за виконанням судового рішення. Такий судовий контроль за виконанням судового рішення не може свідчити про те, що апеляційний суд здійснює перегляд остаточного рішення правомочного суду, яке вступило в силу, і є обов`язковим для сторін та не може при цьому переглядатися до безмежності. Зазначене є лише підтвердженням того, що остаточне рішення правомочного суду має бути виконаним як добровільно так і в примусовому порядку і тільки після цього можна вважати, що наявний спір між сторонами вирішено по суті, що відповідає принципу верховенства права.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що невиконання рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27 березня 2009 року відбулось з поважних причин, що є підставою для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення МВТФ «Руно» строку для пред`явлення такого до виконання.

Виходячи з встановленого, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про відмову у задоволенні заяви МВТФ «Руно» підлягає скасуванню з підстав передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з постановленням нового судового рішення про задоволення поданої заяви. А тому, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей 374, 379, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу Міжгалузевої виробничо-торговельної фірми «Руно», задовольнити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10 березня 2020 року про відмову у видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання , скасувати.

Поновити Міжгалузевій виробничо-торговельній фірмі «Руно» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №2-848/08.

Видати дублікат виконавчого листа у цивільній справі №2-848/08 відповідно до резолютивної частини рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27.03.2009 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 23 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: