У Х В А Л А

про повернення позовної заяви позивачу

19.10.2020 року смт Оржиця

Суддя Оржицького районного суду Полтавської області Грузман Т.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 07.10.2020 року вказана позовна заява була залишена без руху, позивачу був наданий строк для усунення недоліків позовної заяви не більше п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

19.10.2020 року позивач надав листа на виконання ухвали від 07.10.2020 року та позовну заяву в новій редакції.

При цьому, ухвала про залишення позовної заяви без руху не виконана повністю, а саме, не виконано:

1. вимоги п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України в частині вказівки реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, стосовно відповідача по справі.

2. при зверненні до суду, для визначення розміру судового збору, згідно п.10 ч.1 ст. 176 ЦПК України, не враховано, що позивачем заявлено кілька позовних вимог, які стосуються нерухомого майна, оцінку якого не здійснено (житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка).

3. позовні вимоги про здійснення розподілу боргів за кредитними угодами та карткою є окремими позовними вимогами, які оцінюються з урахуванням їх розміру чи вартості.

4. позивач не надає свідоцтва про народження спільної дитини, що суперечить п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року вказано, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суддя приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачу, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви повністю, обмежившись лише зміною редакції самого позову.

Також, суд роз`яснює позивачу про те, що відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - вважати неподаною і повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовної заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Т.В.Грузман