Справа № 2-1803/10
Провадження № 6/946/181/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючого - судді Адамова А.С.,

за участю секретаря судового засідання Тюміної О.А.,

за участю представника заявника Чуйко Я.В.

розглянувши заяву ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та заміну стягувача у справі №2-1803/10 за позовом відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2020 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» - адвокат Чуйко Я.В. звернувся до суду з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, в якій просить: поновити строки для пред`явлення до виконання виконавчого листа на виконання заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2010 року по цивільній справі №2-1803/10 за позовом відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості; здійснити заміну стягувача відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» (65125, м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 20) правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» (вул. Січових Стрільців, №77, офіс 610-Г, м. Київ, 04053) у виконавчому провадженні щодо виконання вказаного рішення суду, мотивуючи тим, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2010 року по цивільній справі №2-1803/10 за позовом відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом в сумі 3270226,98 грн. та судові витрати в розмірі 1820 грн. Заочне рішення набрало законної сили 13.06.2012 року. 01.10.2012 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за вказаним рішенням видано виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» придбало право вимоги заборгованості за кредитним договором №014/0029/85/72449 від 30.03.2007 року та Іпотечним договором від 30.03.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державного нотаріальної контори Петрушенко Т.А. за реєстровим №2-859 на підставі Договору відступлення прави вимоги та Договору про відступлення права вимоги договором іпотеки, які укладено 04.01.2017 року між ПАТ «ВЕКТОР БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛЬКОР ІНВЕСТ». Та тільки зараз стало відомо новому кредитору про наявність судового рішення та пропущених строків на пред`явлення виконавчого документу до виконання.

В судовому засіданні представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» - адвокат Чуйко Я.В. підтримав подану заяву у повному обсязі.

В судове засідання боржниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, будь-яких заяв та клопотань не надали, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2010 року по цивільній справі №2-1803/10 за позовом відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом в сумі 3270226,98 грн. та судові витрати в розмірі 1820 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.06.2012 року заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2010 року залишено без змін.

Заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2010 року набрало законної сили 13.06.2012 року.

01.10.2012 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за вказаним рішенням видано виконавчий лист та 04.10.2012 року лист направлено до ВАТ «Райфайзен Банк Аваль».

17.06.2013 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження №38471907.

24.09.2013 року виконавче провадження завершено на підставі п. 4 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

21.11.2013 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження у відношенні ОСОБА_1

27.12.2013 року виконавче провадження завершено на підставі п. 4 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області винесена постанова про повернення виконавчого документу на ім`я ОСОБА_1 , строк пред`явлення виконавчих листів до виконання пропущено.

Більше стягувач до виконавчої служби із виконавчим листом не звертався.

Та лише 04.11.2015 року (майже через 2 роки) ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернулося до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 .

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.01.2016 року заяву ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 повернуто заявнику.

09.02.2016 року ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернулося до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 .

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2016 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Вказана ухвала суду була отримана стягувачем 24.06.2016р., проте вона не була оскаржена, нові заяви про поновлення строку звернення до стягнення виконавчого листа до 29.04.2020р. до суду не надавалися, та із заявами про видачу дублікату виконавчого листа також більше стягував не звертався.

Відповідно до Договору відступлення прави вимоги та Договору про відступлення права вимоги договором іпотеки, які укладено 04.01.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив (передав) належне йому право вимоги ПАТ «Вектор Банк» за кредитним договором №014/0029/85/72449 від 30.03.2007 року, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 .

Відповідно до Договору відступлення прави вимоги та Договору про відступлення права вимоги договором іпотеки, які укладено 04.01.2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступив (передав) належне йому право вимоги ПАТ «Вектор Банк» та новий кредитор ознайомлений з інформацією про відомі первісному кредитору судові справи, пов`язані з кредитним договором та про ухвалені по них судові витрати. Згідно акту приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги від 04.01.2017 року ПАТ «Вектор Банк» прийняв від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» документацію, зокрема, усі документи по стягненню з боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до Договору відступлення прави вимоги та Договору про відступлення права вимоги договором іпотеки, які укладено 04.01.2017 року ПАТ «Вектор Банк» відступив (передав) належне йому право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» та новий кредитор ознайомлений з інформацією про відомі первісному кредитору судові справи, пов`язані з кредитним договором та про ухвалені по них судові витрати. Новий кредитор ознайомлений з інформацією про подальші дії, які йому слід вчинити для реалізації прав вимоги у судових справах, а саме про необхідність звернення до суду з відповідною заявою для здійснення процесуального правонаступництва (п.4.2). Згідно акту приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги від 04.01.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» прийняв від ПАТ «Вектор Банк» документацію, зокрема, усі документи по стягненню з боржника ОСОБА_1 .

Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. визначено, для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, усі пропущені строки первісним кредитором рахуються пропущеними і для нового кредитора. Уступка права вимог від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Вектор Банк» та від ПАТ «Вектор Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» було здійснено 04.01.2017 року, тобто через 6 місяців після отримання ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2016 року про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 .

При цьому, про наявність боргу, вказаного виконавчого провадження, про підстави його закриття, про наявність ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» було відомо ще 04.01.2017 року, що вбачається з наданої копії звіту про проведену роботу по стягнення заборгованості, який є додатком №4 до Договору про відступлення права вимоги.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст.22, ст. 64 Конституції України).

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Положення пункту 9 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду.

Згідно до п. 2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999р., який діяв на дату видачі судом виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явленні до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. При цьому відповідно до п. 1 ч. 2 цієї статті строки пред`явлення виконавчого документу для виконання судових рішень встановлюються з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 606-ХІV, державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р., стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р., у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Зазначений строк є процесуальним, а отже, може бути поновлений.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині 1 статті 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права (абзац 2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, абзац 3 п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012 року).

Відповідно до частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоби виключити будь-який ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. AndOthers v. Bulgaria», заява №1365/07, 24 April 2008, § 39), «Олександр Волков проти України» («OleksandrVolkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що знаючи про судовий процес, учасник справи повинен в розумні інтервали часу вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого йому судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року). Також судом наголошено, що національне законодавство на час подій не обмежувало дискреційні повноваження судів щодо часу або підстав для поновлення пропущеного строку. Сама концепція «поважних причин», згідно з якою національні суди виправдали відновлення провадження у справі заявника, не є чіткою (див., mutatis mutandis, рішення у справах «X. проти Бельгії» (Н. v. Belgium), від 30 листопада 1987 року, п. 53, Series А № 127-В, та «Георгіадіс проти Греції» (Georgiadis v. Greece), від 29 травня 1997 року, п. 43, Reports of Judgments and Decisions 1997-III). За таких обставин для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Також, слід звернути увагу, що причина пропуску певного строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: наявність обставин, які безпосередньо унеможливлюють, або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; ці обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущений та підтверджується належними та допустимими засобами доказування.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що незважаючи на тривалий час, що пройшов із моменту переходу права вимоги до заявника, ознайомлення із фактом спливу строків звернення із виконавчим листом до виконання та із ухвалою від 25.03.2016р. про відмову у поновленні зазначених строків, із вказаною заявою заявник звернувся до суду лише 29.04.2020р., будь-яких належних доказів в підтвердження поважності причин пропуску заявником (як і попереднім кредитором) вказаного строку звернення із виконавчим листом до виконання, який сплив декілька років назад, та не звернення раніше до суду із заявами про заміну стягувача та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суду не надано та про їх наявність не повідомлено. Відсутні будь-які докази, підтверджуючі зацікавленість стягувача (та його правонаступника) у виконанні рішення суду та те, що в нього були об`єктивно непереборні труднощі для здійснення дій, пов`язаних з виконанням рішенням, в зв`язку з чим відсутні підстави до задоволення заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 433 ЦПК України, заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VII від 02.06.2016 сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

З огляду на відсутність поважних причин для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не підлягає й задоволенню вимога про заміну стягувача, так як його заміна не призведе до поновлення будь-яких прав заявника за відсутності самого виконавчого провадження та за відсутності на даний момент законних підстав у стягувача (правонаступника) за вказаним боргом взагалі для його ініціювання.

До того ж, статтею 442 ЦПК України визначено порядок заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, в той час як в даному випадку за умови відмови судом у поновленні строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання виконавче провадження взагалі не може бути вже розпочато.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа та заміну стягувача у справі №2-1803/10 за позовом відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 260, 261, 433, 442 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та заміну стягувача у справі №2-1803/10 за позовом відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.10.2020р.

Суддя: А.С.Адамов