Справа № 523/1945/20
Провадження №2/523/2151/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Кащавцевої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, стягнення пені,

ВСТАНОВИВ І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 20.12.2016р. (справа №523/7160/16-ц) на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 з 600,00грн. на ј частку від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з індексацією згідно із законом, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення повноліття.

Також позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01.09.2018р. по 31.12.2019р. в розмірі 26520,00грн., а також пеню за прострочення сплати аліментів на її утримання за липень-вересень 2018р, січень та лютий 2019р. в розмірі 7480,00грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням апеляційного суду, вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Вказаним рішенням також було стягнуто аліменти з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, в розмірі 400,00грн.

Позивач в позові зазначає, що підставою її звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів є те, що ОСОБА_2 періодично буває на заробітках в Польщі, матеріальний стан за останній час значно поліпшився, є власником автомобіля. В частині стягнення пені, ОСОБА_1 посилаючись на ч.1 ст.196 СК України позовні вимоги мотивує тим, що відповідач станом на 10.01.2020р. має заборгованість по аліментам, розмір якої складає 26520,00грн., а по аліментам на утримання її в розмірі 7480,00грн.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді 06.02.2020р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом двічі відкладався розгляд справи за клопотанням відповідача та його представника.

12.05.2020р. судом було задоволено клопотання позивача про витребування доказів та після отримання яких судом призначений розгляд справи по суті за участю сторін на 21.10.2020р.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач в судове засідання на розгляд справи не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, без пожованих на те причин. Від представника відповідача поданий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності позивача, відповідача на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області (справа №523/7160/16-ц від 20.12.2016р. вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі 600,00 грн. на утримання сина, - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця, починаючи з 24.05.2016 року і до досягнення сином повноліття.

Також, вказаним рішенням вирішено стягувати з відповідача на користь та утримання позивача аліменти в твердій грошовій сумі 400,00 грн., щомісяця, починаючи з 24.05.2016 року і до досягнення сином трьох років, до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підставою звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів є те, що позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби малолітнього сина, а матеріальне становище відповідача на теперішній час значно поліпшилось.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога міститься і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року.

Тобто, зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

В зв`язку з наведеним, позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька, підлягає задоволенню.

Щодо визначення частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України.

Визначаючи частку заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, суд враховує відсутність даних про незадовільний стан здоров`я платника аліментів, його матеріальне становище, зокрема відповідач є власником транспортного засобу, неодноразово перетинав державний кордон України на різних транспортних засобах, походження та приналежність яких з його боку не спростована, у 2018р. перебував за межами країни більше ніж півроку. При цьому суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітній син, - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд не приймає та відхиляє посилання відповідача щодо перебуванні на його утриманні дочки, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , так як остання є повнолітньою, а доказів про необхідність її утримання відповідачем не надано. Посилання відповідача на те, що належний йому на праві власності транспортний засіб перебуває у розшуку, судом відхиляється, так як наявність оголошеного розшуку, не впливає на обсяг права власності та/або його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи вищевказані обставини по справі, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який встановлений на теперішній час Законом України «Про Державний бюджет України на 2020рік» та дорівнює з 01.07.2020р. 1859,00грн., рівність прав, як позивача так і відповідача щодо обов`язків по вихованню та утриманню дитини, можливість відповідача, який є працездатним, сплачувати аліменти, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визначення розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, та визначає 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

В частині стягнення аліментів за вказаним рішенням з часу звернення до суду то в цій частині вимоги є безпідставні, так як даним рішенням питання присудження аліментів не вирішується. Судом вирішено питання про зміну способу стягнення аліментів, а відтак підстав для застосування ч.1 ст.191 СК України, суд не вбачає.

Щодо стягнення пені то суд виходить з наступного.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною 1 статті 71 цього Закону передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

У частині 8 цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин 1,2 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Отже, вказаною нормою з боржника за рішенням суду може бути стягнута пеня за умови доведеності його вини у виникненні заборгованості по аліментам.

Як було роз`яснено п. 22 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Проведений позивачем розрахунок пені за період затримки аліментів на утримання дитини на суму 27 864,00грн. та на утримання позивача на суму 9632,00грн. був проведений у відповідність до змісту ст.196 СК України, а саме за кожен прострочений місяць розраховувалось так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такий розрахунок був проведений згідно правової позиції зазначеної у постанові від 25 квітня 2018 року (справа№ 572/1762/15-ц) ВП ВС, яка відійшла від правової позиції, висловленої у постановах ВСУ у справах № 6-94цс15, № 6-300цс16, 6-1554цс16.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлені судом фактичні обставини справи вказують на наявність вини ОСОБА_2 у виникненні заборгованості по аліментам в період, за який позивач просить стягнути пеню, а відтак є достатні правові підстави для її стягнення.

Щодо посилання відповідача на проведення оплати аліментів та відсутність боргу по аліментам то таке не заслуговує на увагу. Так, суд при вирішенні спірного питання приймає до уваги розрахунки по аліментам, здійсненні державним виконавцем, з яких убачаються протилежні відомості, зокрема факт постійної несплати аліментів в період з 2017р. по 01.01.2020р. Частина наданих копій квитанцій про сплату аліментів дотується 2020р., тобто заборгованість по аліментам була сплачена після її виникнення та не стосується спірного періоду, а відтак не має правового значення у даній справі. Крім того, відповідачем суду не надано оригінали квитанцій на сплату аліментів, копії яких було надано з його боку є нечитабельними. Не мають правового значення і посилання у відзиві на позов щодо спливу терміну сплати аліментів на утримання дружини.

Отже суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за несплату аліментів на утримання дитини за період з 01.09.2018р. по 31.12.2019р. в розмірі 26 520,00грн., тобто в розмірі, що не перевищує 100 відсоткам розміру заборгованості по аліментам, а також пеню за несплату аліментів на утримання дружини за період липень-вересень 2018р., січень, лютий 2019р. в розмірі 7480,00грн., що не перевищує 100 відсоткам розміру заборгованості по аліментам, що відповідає вимогам ч.1 ст.196 СК України.

VІ. Судові витрати.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,40грн.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити частково.

Змінити призначений за рішенням апеляційного суду Одеської області від 20.12.2016 року по справі №523/7160/16-ц розмір (спосіб стягнення) аліментів, який підлягав стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 600 грн. на дитину щомісяця, починаючи з 24.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іпн. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іпн. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 26520,00грн, пеню за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_1 в розмірі 7480,00грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іпн. НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 840,40грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 21 жовтня 2020р.

Суддя