Справа № 216/1421/20
Провадження 2/216/2530/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 вересня 2020 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сидорака В.В.,

за участю секретаря судового засідання Балі А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Кривого Рогу в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

Стислий виклад позиції позивача.

Між ТОВ «ФК «Є ГРОШІ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № -117554 від 04.02.2019 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті ТОВ "ФК Є ГРОШІ" - www.e-groshi.com.

Порядок укладення договору регламентувався Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до якого електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електрону комерцію". Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі "Підписи сторін".

На виконання вимог, встановлених Законом України "Про електрону комерцію", під час реєстрації інформаційно - телекомунікаційній системі на сайті Позикодавця www.e-groshi.com. відповідач надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів Договору позики та проставленням відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, що відповідає вимогам Закону України "Про захист персональних даних".

Використання смс-коду в якості підпису є підписом одноразовим ідентифікатором в розумінні Закону України "Про електронну комерцію".

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. А тому, договір № -117554 від 04.02.2019 року є письмовим правочином.

Позикодавець свої зобов`язання за Договором № -117554 від 04.02.2019 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі 9000 грн. строком до 06 березня 2019 року, під проценти в розмірі 1,99 % за кожен день користування позикою, що становить 726,35 процентів. Платіжним дорученням № 35897 від 04.02.2019 та повідомленням № 134 від 10.02.2020 року підтверджується, що позикодавцем було перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 9000 грн.

Однак відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість , яка складається з: заборгованості за кредитом - 9000 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 5552,1 грн.; заборгованості по процентам за просточку - 99133,20 грн.; заборгованості зі сплати штрафу - 9000,00 грн.

03 червня 2019 року між Позикодавцем та ТОВ «ФК «Преміум актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №0306/1. Внаслідок укладення цього договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «ФК «Преміум актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором № -117554 від 04.02.2019 року. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № -117554 від 04.02.2019 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту сумі 122685,30 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2102,00 грн.

Стислий виклад заперечень відповідача.

27 липня 2020 року представником відповідача на адресу суду було надіслано відзив, відповідно до якого відповідач з позовними вимогами не згодна, обґрунтовуючи наступним. Вона дійсно зверталася до позивача із заявою про отримання позики та надала свої особисті дані. Але фактично ніяких грошей від позивача вона не отримувала. Копії документів, яки позивач додав до позовної заяви, не можуть бути доказом отримання кредиту. Відповідно до Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.11р., належним доказом отримання кредиту може бути лише банківський документ за підписом отримувача кредиту - і нічого іншого. Довідки про нарахування вартості послуг не підтверджують надання послуг та отримання їх відповідачем, а тому не є доказом по справі. Надані Банком копії документів мають відповідати Порядку засвідчення вірності копій документів, що встановлений ст. 75 Закону України "Про нотаріат", пп. 76 і 77 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів АРК, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою КМУ від 30.11.11 р. № 1242, та вимогами Національного стандарту України "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.03 р. № 5515. Документи Банку, що надані без дотримання цих вимог, мають бути визнані недопустимими доказами.

Також не може бути доказом отримання позики копія платіжного доручення № 35897 від 04.02.2019 року на суму 9000 грн. оскільки в ньому відсутні дані банківської установи, щодо проведення даної операції. Також не відомо кому належить картковий рахунок на який переказані дані кошти. В заяві на отримання позики відповідач не вказувала на який картковий рахунок слід здійснити переказ коштів.

Крім того, з позовної заяви вбачається, що заборгованість за кредитом становить 122685,30 грн. При цьому заборгованість за штрафними санкціями, складає 113685,30 грн., що у 12,63 разів більше суми боргу за позикою. Таким чином, виникнення заборгованості у таких розмірах є непропорційним сумі основного боргу, явно завищеним та таким, що не відповідає принципам розумності та справедливості і пов`язане з несправедливими умовами, зазначеними у договорі, укладеному з позивачем, оскільки містить істотний дисбаланс прав та обов`язків на шкоду відповідачу. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

07.04.2020 року - ухвала про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду повідомлялася належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надсилала.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 04 лютого 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та відповідачкою було укладено Договір № -117554 про надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту. На виконання вказаного Договору 04 лютого 2019 року згідно платіжного доручення № 35897 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 позику у розмірі 9000 грн. (а.с. 41).

В подальшому 03 червня 2019 року між позикодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0306/1, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо суми основного боргу та несплачених боржниками відсотків, неустойок, у повному обсязі.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги боргу по договору № -117554 про надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту, по якому відповідач виступає стороною.

Судом встановлено, що Договір № -117554 про надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на сайті www.e-groshi.com.

Як видно із розрахунку заборгованості, наданим позивачем, позивач просить стягнути 122685,30 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 9000 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 5552,10 грн., заборгованість по процентам за прострочку 99133,20 грн., заборгованості зі сплати штрафу - 9000 грн.

Згідно ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

За ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З системного аналізу положень вище вказаного Закону вбачається, що з урахуванням особливостей Договору, щодо виконання якого виник спір, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача, необхідною умовою для його укладання є також підтвердження ідентифікації особи, яка прийняла пропозицію та укладала Договір.

Так, частиною 4 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що фізична особа (споживач) послуг у сфері електронної комерції повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

З аналізу положень п. 6, 12 ч. 1 ст.3, ст. 11, 12, ч. 4 ст. 14 Закону України «Про електронну комерцію»», слід дійти висновку, що клієнт має бути ідентифікований одразу при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.

Разом з тим, матеріали справи не містять достатніх даних про те, що відповідач була належним чином ідентифікована при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ" відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису.

З огляду на викладене обставини з приводу того, що саме відповідач укладала вище вказаний договір з ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ" є недоведеними належними та допустимими доказами, зважаючи при цьому на те, що відповідач заперечує, що отримала кошти в розмірі 9000 грн.

Таким чином, суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем обставин щодо ідентифікації особи відповідача у вказаній системі та як наслідок цього недоведеність позивачем обставин підписання Договору саме відповідачем.

Надані стороною позивача докази на підтвердження факту перерахування суми позики відповідачу, а саме копія платіжного доручення № 35897 від 04.02.2019 року (а.с. 41) та копія повідомлення АТ АКБ "Конкорд" від 10.02.2019 року за № 134 (а.с. 42), суд, виходячи з вимог належності та допустимості доказів, не бере до уваги та відхиляє їх, оскільки, по-перше, дані документи не можуть вважатися первинними документами та такими, що відповідають вимогам, визначеним Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (не є документами, які безпосередньо підтверджують обставини здійснення фінансових операцій, а є лише похідними від таких), по-друге, навіть за умови підтвердження факту перерахування суми коштів на рахунок відповідача, сам по собі факт перерахування коштів жодним чином не вбачає наявності у відповідача договірних зобов`язань щодо повернення суми позики та пов`язаних з нею інших платежів, зважаючи, що позивачем під час розгляду справи не доведено обставин укладення відповідачем вище вказаного договору (досягнення згоди з усіх істотних умов договору, підписання його відповідачем).

Оскільки позивачем не доведений факт укладання 04.02.2019 року між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ" та відповідачем ОСОБА_1 договору № -117554 надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (підписання його відповідачем), відсутні підстави й для стягнення грошових коштів як заборгованості на виконання умов цього договору.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Разом із тим, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових або електронних), які б відповідали вимогам процесуального законодавства, перерахування позивачем грошових коштів на користь відповідача.

Згідно з частиною першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати зі сплати судового збору не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, ст. ст. 1054-1055 ЦК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», керуючись ст. ст. 12, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Преміум Актив" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально - Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення суду, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про сторін

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив», , місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 66;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя В.В. Сидорак