Справа № 157/1420/20
Провадження №2/157/355/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Вавдіюк Т.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що вона та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували 18 травня 1991 року шлюб. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 26 квітня 2013 року з відповідача стягувалися аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини, а згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 4 січня 2019 року аліменти стягуються в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття сина, починаючи з дня вступу рішення в законну силу з урахуванням індексу інфляції. Відповідач аліменти, призначені рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області, сплачує, однак іншої допомоги не надає. Син ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом з діагнозом синдром Дауна, затримка статекінетичного розвитку, виражений міатонічний синдром, що підтверджується медичним заключенням № 40 від 22 березня 2011 року, епікризами, медичними виписками. Через погіршення стану здоров`я дитина потребує лікування, постійного проходження реабілітації, повноцінного харчування, що змушує її здійснювати систематичні додаткові витрати, вона не в змозі самостійно матеріально забезпечити синові належні умови лікування. Крім того, дитина дорослішає та потребує додаткових витрат, а ціни на продукти харчування, товари першої необхідності, одяг, взуття, ліки, комунальні послуги постійно зростають. Окрім того, син пішов до школи, що теж спричинило збільшення витрат на його утримання. З часу призначення аліментів її доходи зменшилися, адже вона стала непрацюючою, тому що змушена постійно здійснювати догляд і за дитиною-інвалідом, систематично супроводжувати дитину під час курсів лікування та реабілітації, супроводжувати під час навчання в школі. Усе вищевикладене спричинило погіршення її матеріального становища, присуджений розмір аліментів не забезпечує мінімальних потреб дитини, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітнього сина. Відповідач є працездатною особою, систематично працює за кордоном, інших утриманців в відповідача немає, він має можливість працювати і зобов`язаний забезпечувати гідний рівень життя своєї дитини. Їхній син має право на гідне матеріальне забезпечення, відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, оскільки є здоровою особою та має можливість працювати.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав і просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачка ОСОБА_1 неналежно виховує неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово разом з неповнолітнім сином у вечірній час знаходилася у центрі міста, аліменти, які він сплачує на дитину, використовує не за призначенням, і окрім того він не працевлаштований, а тому не може сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж той, що визначений рішенням суду від 4 січня 2019 року у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського управління юстиції Волинської області 14 січня 2011 серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Неповнолітня дитина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю позивачкою ОСОБА_1 .

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 4 січня 2019 року змінено розмір аліментів, визначений рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 26 квітня 2013 року, які стягуються із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття сина на користь ОСОБА_1 , починаючи з дня вступу рішення в законну силу з урахуванням індексу інфляції.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачка ОСОБА_1 як на підставу для зміни способу стягнення аліментів, посилається, на стан здоров`я неповнолітнього сина, зокрема на те, що останній у зв`язку з інвалідністю постійно проходить реабілітацію у медичній установі.

Однак, як вбачається з повідомлення Державної реабілітаційної установи «Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю «Пролісок» від 26 листопада 2020 року № 550, неповнолітній син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 6 березня 2019 року по 17 березня 2020 року курс комплексної реабілітації проходив на безоплатній основі.

Окрім того, частиною 1 ст. 185 СК України передбачено обов`язок того з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, хворобою дитини, каліцтвом тощо, однак позивачкою вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані хоробою, не заявлено.

Та обставина, що позивачка ОСОБА_1 звільнена з роботи у зв`язку із закінченням опалювального періоду сама по собі не свідчить про зміну її матеріального становища, оскільки така робота є сезонною, що було відомо та враховано судом на час постановлення у січні 2019 року рішення про збільшення розміру аліментів.

Позивачка не надала суду належних доказів про погіршення стану здоров`я дитини та погіршення в тому числі і у зв`язку з цією обставиною її матеріального становища. Надана ОСОБА_1 медична документація, зокрема, медичний висновок № 9764 від 8 лютого 2011 року та виписка із постанови лікарсько-консультаційної комісії від 22 березня 2011 року щодо неповнолітнього сина свідчать про стан здоров`я останнього станом ще до призначення аліментів судом згідно з рішенням суду від 26 квітня 2013 року.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивачка у позовній заяві просить змінити розмір аліментів з 50 відсотків прожиткового мінімуму на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що фактично, з урахуванням тієї обставини, що відповідач не працевлаштований (1/4 частини буде обраховуватися з середньомісячної заробітної плати по Камінь-Каширському району), призведе до збільшення розміру аліментів, однак нею не надано суду жодних доказів, які б свідчили про поліпшення матеріального становища відповідача чи стану його здоров`я, чи погіршення стану здоров`я дитини, погіршення її матеріального становища з часу присудження і змінення розміру аліментів.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що відсутні передбачені законом підстави для зміни визначеного раніше рішенням суду способу стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 77-81, 263-265, 352-354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд Волинської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата виготовлення повного тексту рішення 24 грудня 2020 року.

Головуючий: О. В. Антонюк