Справа № 462/6792/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Колошкіна П.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання,

встановив:

ОСОБА_1 30.10.2019 року звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2019 року, на період навчання до 23.09.2022 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є донькою відповідача, що підтверджується свідоцтвом про її народження. Після розірвання шлюбу її батьків, вона стала проживати з матір`ю, а батько, на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05.03.2009 року, виплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. У зв`язку з її повноліттям виплата аліментів припинилася, однак вона почала навчатися у ДНЗ «Львівське вище професійне училище», а тому згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22.03.2018 року батько з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року сплачував аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час, з 01.09.2019 року вона навчається в Українській академії друкарства, на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, також їй призначено ІІ групу інвалідності з дитинства, а відповідач працює і зобов`язаний як батько матеріально їй допомагати. У зв`язку із процедурою зарахування її до ВНЗ, а також тим, що більше місяця їй готували довідку про навчання і лише 17.10.2019 року була видана довідка з місця проживання, у неї не було фізичної можливості швидше подати позов до суду. При цьому, після вступу до навчального закладу вона телефонувала батькові, проте він не бажає добровільно надавати їй матеріальну допомогу у зв`язку із навчанням. За наведених обставин просить стягувати з відповідача аліменти з 01.09.2019 року на період навчання до досягнення нею 23-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.11.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

16.01.2020 року уповноважений представник відповідача подав до суду відзив, в якому зазначив, що відповідач проти позову заперечує частково, оскільки має на утриманні дружину та її неповнолітнього сина, а також є учасником АТО, тому звільнений від сплати судового збору. Просить суд стягувати аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно, на період навчання доньки до 23.09.2022 року.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позов підтримали і просили такий задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов визнав частково, зазначивши, що відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання доньки, проте не погоджується із заявленим розміром аліментів. Оскільки ОСОБА_1 вчиться на денній формі навчання, отримує стипендію у розмірі 1000 грн., допомогу у зв`язку з інвалідністю, а на утриманні відповідача перебуває дружина та її неповнолітній син, тому відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), що відповідатиме розміру аліментів на одну дитину, встановленому ч.5 ст.183 СК України, при стягненні аліментів за судовим наказом.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_4 є батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4). Позивач після розірвання шлюбу між батьками проживає та зареєстрована разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно рішення Залізничного районного суду м.Львова від 22.03.2018 року (а.с.5), з 27.11.2017 року до 30.06.2019 року відповідач сплачував на користь повнолітньої доньки ОСОБА_1 аліменти у зв`язку з її навчанням у ДНЗ «Львівське вище професійне художнє училище» щомісячно в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу).

З даних довідки Української академії друкарства №20229 від 30.09.2019 року (а.с.6) встановлено, що ОСОБА_1 навчається на 1 курсі бюджетної форми навчання в Українській академії друкарства, термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з вимогами ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленумом Верховного Суду України судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи наведені встановлені судом обставини та їх нормативне регулювання, позивач ОСОБА_1 має право на отримання аліментів від батька ОСОБА_4 , оскільки продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до огляду медико-соціальною комісією 21 вересня - 10 жовтня 2018 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності та встановлено дату чергового огляду - 21.09.2021 року (а.с.7), що також підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 26.10.2017 року (а.с.8).

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вказаних вимог закону стороною відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що його дружина ОСОБА_5 , з якою він 20.01.2016 року зареєстрував шлюб (а.с. 42), перебуває на його утриманні та потребує такого утримання, оскільки вона працездатного віку.

Також, суд критично оцінює доводи представника відповідача на те, що на утриманні ОСОБА_4 перебуває син його дружини ОСОБА_6 , оскільки згідно вимог ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину мають виключно батьки такої дитини, однак відповідач не є батьком ОСОБА_6 (а.с. 36), а відтак не повинен його утримувати, натомість утримання останнього здійснюють його батьки.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, та враховуючи матеріальне становище ОСОБА_1 , яка навчається та потребує утримання, її стан здоров`я, потребу у систематичному прийманні ліків, вартість яких є значною відносно її доходів, матеріальне становище матері позивача та відповідача, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно на час її навчання до досягнення 23-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам повнолітньої, у зв`язку з її навчанням, а також матеріальному становищу сторін у справі і іншим встановленим обставинам справи.

Що стосується посилання представника відповідача на визначення розміру аліментів у даній справі, з врахуванням положень ч.5 ст.183 СК України, то слід зауважити, що цією нормою регламентовано право того із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів в розмір на одну дитину - однієї четверті заробітку (доходу) платника аліментів, що кореспондується з п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, таким чином ці норми стосуються стягнення аліментів в порядку наказного провадження і виключно на дитину, тобто на особу до досягнення нею повноліття (ст.6 СК України), а не на повнолітнього сина, доньку платника аліментів.

Крім цього, статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, серед яких ст.183 СК України не передбачено, оскільки вона регламентує визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, тоді як розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається ст.200 СК України.

Щодо вимоги позову про стягнення аліментів з дня досягнення донькою повноліття, то така не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом 30.10.2019 року (а.с.1).

У позовній заяві та у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 до звернення до суду вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх оплати.

За таких обставин суд не знаходить відповідних правових підстав, визначених ч.2 ст.191 СК України, для стягнення з відповідача аліментів за минулий час - з 01.09.2019 року до 29.10.2019 року.

Також суд вважає безпідставним застереження, вказане позивачем, про стягнення аліментів щомісячно не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки це визначений ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, а відтак він не підлягає застосуванню при стягненні аліментів на повнолітню доньку на час її навчання.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково, із ОСОБА_4 слід стягувати на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30.10.2019 року, на період навчання до 23.09.2022 року.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Оскільки, позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а в судовому засіданні встановлено, що відповідач являється учасником бойових дій (а.с.37), а тому на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

У відповідності до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 263-265, 268, 274, 275, 279, 430ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30.10.2019 року, на період навчання до 23.09.2022 року.

В решті позову - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду, згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України - через Залізничний районний суд м.Львова.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27 січня 2020 року.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний