Справа № 143/84/20
Провадження № 22-ц/801/1559/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 рокуСправа № 143/84/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (судді доповідача),

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Управління праці та соціального захисту населення Погребищенської РДА,

розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Погребищенської РДА про встановлення факту добровільного залучення та безпосередньої участі у добровільному забезпеченні проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил, перебуваючи безпосередньо у районах антитерористичної операції та операції об`єднаних сил, у період їх проведення за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Погребищенської РДА на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 червня 2020 року, ухвалене в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Погребищенського районного суду Вінницької області Бойка А.В., дата складення повного тексту рішення 03 липня 2020 року,

встановив:

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту добровільного залучення та безпосередньої участі у добровільному забезпеченні проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил, перебуваючи безпосередньо у районах антитерористичної операції та операції об`єднаних сил, у період їх проведення.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з листопада 2015 року добровільно, як член, а пізніше директор благодійної організації «Благодійний Фонд Надросся» разом з іншими активістами здійснював волонтерську діяльність, допомагав особовому складу Збройних сил України, які приймали та приймають участь в антитерористичній операції та операції об`єднаних сил безпосередньо в Донецькій і Луганській областях, надавав допомогу у забезпеченні військовослужбовців продуктами харчування, одягом, засобами гігієни, побутовими приладами, будівельними матеріалами, запчастинами до військової техніки.

З квітня 2016 року є членом та волонтером благодійної організації «Благодійний Фонд Надросся», а з березня 2017 року її директором.

За добровільну волонтерську діяльність був нагороджений грамотами та подяками від особового складу військових частин, які виконували бойові завдання на території здійснення антитерористичної операції в містах і селищах відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання статусу учасника війни. Іншим способом підтвердити факт, від якого залежить виникнення у нього права на статус учасника війни, можливості не має.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , будучи членом та директором благодійної організації «Благодійний Фонд Надросся» в період з листопада 2015 року по грудень 2019 року був добровільно залучений до забезпечення проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил, проведенням волонтерської діяльності, перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції та операції об`єднаних сил на території Луганської та Донецької областей в період їх проведення протягом 34 днів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду Управління соціального захисту населення Погребищенської РДА подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що пунктом 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 вересня 2015 року № 739 «Питання надання статусу учасника війни деяким особам» (далі постанова КМУ № 739) визначено механізм встановлення статусу учасника війни працівникам установ та організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення АТО, та визначено орган, який надає такий статус учасника війни (Антитерористичний центр при Службі безпеки України (далі Антитерористичний центр при СБУ), Генеральний штаб Збройних сил України (далі Генеральний штаб ЗСУ)), а також перелік документів для підтвердження участі в бойових діях. Тобто, підтвердити факт добровільного залучення до забезпечення проведення АТО та ООС можливо в позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури. Проте, ОСОБА_1 не надав доказів звернення з відповідною заявою до Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу ЗСУ, чи відмову цих органів у видачі відповідної довідки.

Заявник ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Апеляційним судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 02 лютого 2015 року був прийнятий до складу благодійної організації «Благодійний фонд «Надросся» (протокол №3, а.с. 28), а 03 березня 2017 року обраний на посаду директора цієї благодійної організації (а.с. 27).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ч.2 ЦПК України).

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з частиною першою статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України «Про основи національної безпеки України» визначено, що об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а визначено райони проведення АТО та терміни її проведення, зокрема Донецька і Луганська області з 07 квітня 2014 року.

Таким чином, з 07 квітня 2014 року територія Донецької та Луганської областей визнана районом проведення АТО, на який був поширений спеціальний правовий режим.

Пунктом 13 частини першої статті 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що учасниками війни вважаються, зокрема працівники підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення АТО, перебуваючи безпосередньо в районах АТО у період її проведення, у порядку, встановленому законодавством, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про волонтерську діяльність» волонтерська діяльність це добровільна, соціально спрямована, неприбуткова діяльність, що здійснюється волонтерами шляхом надання волонтерської допомоги.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 підтвердив свою участь в добровільному залученні та безпосередній участі у добровільному забезпеченні проведення АТО та ООС та перебування безпосередньо у районах АТО та ООС у період їх проведення, надавши докази на підтвердження цього (накази про відрядження для надання волонтерської допомоги).

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду попередньої інстанції з огляду на наступне.

Механізм надання статусу учасника війни працівникам підприємств, установ та організацій, визначено постановою КМУ № 739.

Відповідно до частини першої, другої пункту 2 цієї Постанови підставами для надання статусу учасника війни працівникам підприємств, установ та організацій є:

- документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до забезпечення проведення АТО, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління АТО, його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угрупувань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління АТО в районах її проведення), а також інші документи, видані державними органами, підприємствами, установами, організаціями, що містять відомості про безпосередню участь працівника в забезпеченні виконання завдань АТО в районах її проведення (витяги з наказів і розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень) для працівників, які на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування, залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення АТО, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення;

- витяги з наказів Генерального штабу ЗСУ про залучення до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, витяги з наказів Командувача об`єднаних сил, командирів оперативно-тактичних угрупувань про прибуття (вибуття) до (з) районів здійснення таких заходів, документи про направлення у відрядження до районів здійснення таких заходів для працівників, які на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування, залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Суб`єктами, які видають відповідні довідки, є керівник Антитерористичного центру при СБУ та керівник Генерального штабу ЗСУ.

Положення частини першої, другої пункту 2 Постанови № 739 свідчать про те, що законодавством передбачено позасудову процедуру підтвердження факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення АТО, визначено орган, який уповноважений приймати таке рішення, встановлено перелік документів, необхідних для підтвердження участі особи в бойових діях.

Разом з тим, судове рішення передбачено як один із можливих засобів реалізації особою права на отримання статусу учасника війни.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення

Пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 318 ЦПК України встановлено, що у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено , зокрема який факт заявник просить встановити та з якою метою.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а також в листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно із заявою ОСОБА_1 встановлення факту добровільного залучення та безпосередньої участі у добровільному забезпеченні проведення АТО та ООС, перебуваючи безпосередньо у районах АТО та ООС, у період їх проведення необхідне йому для отримання статусу учасника війни. На підтвердження цього заявник послався на наявність свідків, грамот та наказів про відрядження.

Проте, матеріали справи не містять відмови керівника Антитерористичного центру при СБУ чи Генерального штабу ЗСУ у видачі необхідних заявнику довідок.

Проведений аналіз положень Постанови № 739 свідчить про те, що встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення АТО та ООС є складовою процесу надання їй статусу учасника війни, для якого визначений позасудовий порядок, який здійснюють спеціально уповноважені на це органи (керівники Антитерористичного центру при СБУ та Генерального штабу ЗСУ).

Насамперед, передбачено звернення особи, яка претендує на надання статусу учасника війни, до керівника Антитерористичного центру при СБУ чи Генерального штабу ЗСУ, а в разі відмови в наданні такої довідки, особа має право звертатися до суду для оскарження такої відмови. Під час розгляду уповноваженими органами питання про надання особі довідок для отримання статусу учасника війни підлягають дослідженню ті самі обставини, на які ОСОБА_1 послався, обґрунтовуючи заяву про встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення АТО та ООС.

Розгляд такої заяви судом фактично є перебиранням на себе органом судової влади функції, яку покладено на спеціально уповноважений орган.

Рішення суду, в якому встановлений факт добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення АТО та ООС, що дає право на визнання особи учасником війни, визнається як документ, що підтверджує право громадянина на визнання його учасником війни, не означає, що такий факт може бути встановлений за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Вказаний факт суд може встановити в разі оскарження громадянином рішення спеціально уповноваженого органу.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_1 до суду із цією заявою законодавство передбачало позасудову процедуру підтвердження особою її участі у добровільному забезпеченні або добровільному залученні до забезпечення проведення АТО та ООС з метою отримання статусу учасника війни. Визначено органи, які уповноважені видавати такі довідки. Перебирання судом функцій такого органу суперечило б вимогам закону, створило б умови для уникнення встановленої законодавством процедури отримання статусу учасника війни та поставило б у нерівні умови осіб, які отримують такий статус з дотриманням цієї процедури.

Водночас особа, якій рішенням уповноваженого органу (комісії) відмовлено у видачі довідки про факт добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення АТО та ООС, має право звернутися до суду з метою оскарження такого рішення. Під час дослідження обставин відмови в позовному провадженні можуть досліджуватися, зокрема, докази, надані особою на підтвердження факту добровільного забезпечення або добровільного залучення до забезпечення проведення АТО та ООС разом з іншими обставинами, заслуховуватись доводи і заперечення сторін.

Такого ж правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-284цс19.

Отже, обставини на які посилається Управління соціального захисту населення Погребищенської РДА в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального права знайшли своє підтвердження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Таким чином, суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи та наданим сторонами доказам, суд неправильно застосував норми матеріального права, оскільки вказана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна бути подана у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури, тому колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 червня 2020 року скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Погребищенської РДА задовольнити.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 червня 2020 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління соціального захисту населення Погребищенської районної державної адміністрації, про встановлення факту добровільного залучення та безпосередньої участі у добровільному забезпеченні проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил, перебування безпосередньо у районах антитерористичної операції та операції об`єднаних сил, у період їх проведення, закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

Т.М. Шемета