Справа № 463/1258/18 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/811/3729/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Приколоти Т.І.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 14 вересня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 22.12.2017 в розмірі 15617,36 доларів США за кредитним договором № 049-2915/840-0062 від 12.12.2007.

Позов мотивував тим, що між ВАТ "Банк Універсальний", правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 12.12.2007 укладено кредитний договір № 049-2915/840-0062 на загальну суму 24800 дол. США з терміном повернення кредиту до 10.12.2027, процентна ставка становить 13,45 % річних. На забезпечення даного зобов`язання 12.12.2017 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 049-2915/840-0062-Р, відповідно до якого, у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору кредитор має право вимагати від поручителя сплати в повному обсязі заборгованості за наданим кредитом, нарахованих за його користування відсотків, а також неустойки, у строки передбачені в кредитному договорі, ввідповідальність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за невиконання умов кредитного договору є солідарною. Банк своє зобов`язання виконав та надав ОСОБА_2 обумовлений кредит, однак позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 22.12.2017 становила 15617,36 доларів США. Оскільки відповідачі відмовляються в добровільному порядку сплатити борг, просив позов задоволити, стягнувши солідарно заборгованість в примусовому порядку.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 14 вересня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, рахунок для погашення заборгованості та судових витрат: № НОМЕР_3 , МФО 322001, ) заборгованість станом на 22 грудня 2017 року в розмірі 15617 (п`ятнадцять тисяч шістсот сімнадцять) доларів США 36 (тридцять шість) центів, що на день ухвалення рішення еквівалентно за офіційним курсом НБУ 439266 (чотириста тридцять дев`ять двісті шістдесят шість) грн. 36 (тридцять шість) коп. за кредитним договором № 049-2915/840-0062 від 12 грудня 2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Універсал Банк" 3170,93 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Універсал Банк" 3170,93 грн судового збору.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 2/463/1190/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2018 року оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд безпідставно прийшов до висновку про задоволення позовної вимоги в частині стягнення з апелянта заборгованості з посиланням на договір поруки №049-2915/840-0062-Р від 12.12.2007. Зазначає, що пред`явивши вимогу 14.06.2017 про дострокове повернення кредиту, банк змінив строк виконання зобов`язання для позичальника, а тому початок шестимісячного терміну для пред`явлення позову до поручителя слід обраховувати з 15.07.2007, який закінчився 15.01.2018, однак, позов до суду банк подав лише в березні 2018. Тому, вважає, що договір поруки припинено з 15.01.2018. Звертає увагу на те, що відповідно до умов кредитного договору, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, а саме 15.07.2017. Вважає, що вимога позивача про стягнення процентів та пені, нарахованих за період з 15.07.2017 по 20.12.2017 є безпідставною.

Просить рішення скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у позовних вимогах відмовити у повному обсязі.

Від представника АТ «Універсал Банк» надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженим в Україні карантином, колегія суддів вважає, що причини відкладення розгляду справи не є поважними, тому у задоволенні клопотання слід відмовити. Інші учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їхня неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їх відсутності, а фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Судом встановлено, що 12.12.2007 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № № 049-2915/840-0062 (а.с. 11-21).

Відповідно до п. 1.1. Кредитного Договору, Банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 24800 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,45 % річних («базова процентна ставка») в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватись згідно умов цього договору. Згідно з п. 1.1.1 даного договору, за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 40,35 % річних (підвищена процентна ставка).

На забезпечення даного зобов`язання 12.12.2017 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 049-2915/840-0062-Р (а.с. 22-24), відповідно до якого, у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору кредитор має право вимагати від поручителя сплати в повному обсязі заборгованості за наданим кредитом, нарахованих за його користування відсотків, а також неустойки, у строки передбачені в кредитному договорі, відповідальність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за невиконання умов кредитного договору є солідарною.

В судовому засіданні першої інстанції було встановлено, що банк своє зобов`язання виконав та надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 24800 доларів США у еквіваленті 125240 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 12.12.2007 (а.с. 30). Однак відповідач ОСОБА_2 не виконала взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим станом на 22.12.2017 виникла заборгованість на загальну суму 15617,36 доларів США, яка згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 25-29) складається з: простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 1 136,63 дол. США; суми дострокового стягнення по кредиту в розмірі 12 400,40 дол. США; відсотків в розмірі 1 846,17 дол. США; підвищених відсотків в розмірі 234,16 дол. США.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за Кредитним договором, як з солідарних боржників.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений договором строк.

Згідно з ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З матеріалів справи убачається, що 14.06.2017 банк скерував на адресу позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 письмову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором, в якій встановив строк для погашення заборгованості 60 днів з моменту отримання цієї вимоги.

Відповідно до п.5.2.5 Кредитного договору передбачено, що у випадку настання, зокрема, прострочення понад 60 календарних днів сплати чергового щомісячного платежу та/або інших грошових зобов`язань позичальника за цим договором (зокрема, але не виключно, щодо оплати кредиту (його частини) та/або процентів за користування кредитом), та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Доказів про отримання позичальником цієї вимоги в матеріалах справи немає, а тому необхідно застосовувати наведений вище пункт 5.2.5 кредитного договору, яким визначено позичальнику строк для погашення заборгованості на вимогу кредитора протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику.

Таким чином, відповідно до наведених вище умов кредитного договору, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, а саме - 15.07.2017.

Враховуючи, що таке рішення про дострокове повернення кредитних коштів приймалося саме банком, згадані зміни настали та є обов`язковими для позивача, це зумовлювало обов`язок банку пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати, визначеної в договорі.

Пред`явивши вимогу 14.06.2017 про дострокове повернення кредиту, банк змінив строк виконання зобов`язання для Позичальника, а тому початок перебігу шестимісячного строку для пред`явлення позову до поручителя слід обраховувати з 15.07.2017, який закінчився 15.01.2018.

Водночас, позивач звернувся до суду з позовом 12.03.2018, тобто з пропуском шестимісячного терміну.

Тому перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не врахував зазначеного при вирішенні вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителя.

З врахуванням вищенаведеного, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 з вищенаведених підстав.

Також апелянт не погоджується з рішенням суду в частині вирішення позовних вимог до іншого відповідача ОСОБА_2 . Проте, доказів на підтвердження повноважень подавати апеляційну скаргу ОСОБА_2 апелянту не надано. Рішення нею самостійно в апеляційному порядку не оскаржено.

Обов`язкових підстав для скасування рішення суду в цій частині, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 14 вересня 2018 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, рахунок для погашення заборгованості та судових витрат: № НОМЕР_3 , МФО 322001, ) заборгованість станом на 22 грудня 2017 року в розмірі 15617 (п`ятнадцять тисяч шістсот сімнадцять) доларів США 36 (тридцять шість) центів, що на день ухвалення рішення еквівалентно за офіційним курсом НБУ 439266 (чотириста тридцять дев`ять двісті шістдесят шість) грн. 36 (тридцять шість) коп. за кредитним договором № 049-2915/840-0062 від 12 грудня 2007 року скасувати.

Постановити нову постанову, якою у задоволенні солідарного стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, рахунок для погашення заборгованості та судових витрат: № НОМЕР_3 , МФО 322001, ) заборгованість станом на 22 грудня 2017 року в розмірі 15617 (п`ятнадцять тисяч шістсот сімнадцять) доларів США 36 (тридцять шість) центів, що на день ухвалення рішення еквівалентно за офіційним курсом НБУ 439266 (чотириста тридцять дев`ять двісті шістдесят шість) грн. 36 (тридцять шість) коп. за кредитним договором № 049-2915/840-0062 від 12 грудня 2007 року відмовити.

Скасувати рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Універсал Банк" у розмірі 3 170,93 грн судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:20.10.2020

Головуючий

Судді