Справа № 242/3665/20
Провадження № 2/242/1335/20
21 жовтня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -
02.09.2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача.
Позивач звернулася до суду із позовом в якому зазначила, що їй на праві власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У квартирі зареєстрований, але не мешкає відповідач. Реєстрація відповідача у квартирі заважає їй володіти та розпоряджатися квартирою на власний розсуд.
Просила визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право власності на приміщення, право на користування ним, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , та зняти його з реєстрації в Селидівському міському відділі ДМС.
Процесуальні дії у справі.
02.09.2020 р. судом зроблено запит до Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Селидівської міської ради щодо уточнення зареєстрованого місця проживання відповідача.
08.09.2020 р. була отримана відповідь, відповідно до якої відповідач з 10.07.2009 р. по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 09.09.2020 р. відкрито провадження по справі.
Ухвалою суду від 22.09.2020 р. постановлено розгляд справи здійснювати з викликом сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення на адресу відповідача рекомендованих відправлень09.09.2020 р. та 23.09.2020 р.
З урахуванням ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2019 р., що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.. 77 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно д о ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ст..89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам вцілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст..83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців.
Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку.
З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не обґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження періоду не проживання відповідача у квартирі протягом шести місяців, з яким пов`язується настання наслідків щодо реалізації права користування жилим приміщенням, а тому в їх задоволені слід відмовити.
Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, зокрема, про позбавлення прав користування житловим приміщенням, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації, а отже вимога щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача за вказаною адресою в примусовому порядку є передчасною та не підлягає задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані, а тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі. Проте, позивач має змогу звернутися до суду в установленому законом порядку шляхом подання позовної заяви з належними доказами на її обґрунтування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд, -
У задовлені позовних вимог ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Повний текст рішення складено та підписано 21.10.2020 р.
Суддя В.Г.Черков