Справа № 369/7338/17
Провадження № 2/369/1979/20
07.09.2020 м. Київ
Києво- Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л. М.,
при секретарі Житар А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування реєстрації місця проживання та визнання їх такими, що втратили право користування житлом,
третя особа: Києво-Святошинська районна державна адміністрація,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та уточнивши і збільшивши позовні вимоги, просив скасувати місце реєстрації ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_5 , визнавши їх такими, що втратили право проживання за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову вказав, що позивач як власник квартири за адресою: АДРЕСА_1 , заперечує проти проживання в його квартирі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_5 . Позивач вказав, що перехворів на відкриту форму туберкульозу та потребує ізольованого житлового приміщення, проте не може проживати у спірному житлі, оскільки ОСОБА_6 не допускає позивача до квартири та не повертає останньому оригінали документів на квартиру. За вказаними фактами проводилась перевірка Києво-Святошинським РВ ГУМВС України в Київській області, про що складено відповідний висновок. Вказав, що відповідачем було здійснено істотне порушення умов договору оренди житла та чинного законодавства, а саме вселення та реєстрація місця проживання своїх родичів без згоди позивача, а тому договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу позивача у разі істотного порушення договору другою стороною, де в даному випадку - це безпідставно займане приміщення. При зверненні до суду позивач як на підставу своїх вимог посилався на ст. ст. 16, 542, 543, 651, 652, 810, 815, 816, 817, 819, 820, 824, 825, 826 ЦК України, ст. 161 ЖК України, Наказ МВС України «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів».
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Від ОСОБА_4 надійшов письмовий відзив у якому остання просила відмовити у задоволенні позову з підстав необґрунтованості.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 08.09.2015 № 788 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.02.2004, виданого органом приватизації Київської дистанції колії згідно з розпорядженням від 16.02.2004 № 2.
Висновком за матеріалами перевірки по заяві ОСОБА_1 від 06.03.2015 встановлено, що ОСОБА_1 , 26.02.2015 прийшовши до свого помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , хотів забрати свої документи, але у нього з квартиранткою ОСОБА_6 виникла суперечка через те, що ОСОБА_1 не міг знайти свої документи на будинок. В даній події відсутні будь-які ознаки кримінального правопорушення.
Між ОСОБА_1 (орендодавець) та ОСОБА_6 (орендар) укладено договір оренди житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до п. 6.1 вступив в силу з 01.04.2014 по 01.04.2014. Пункт 6.2 вказаного договору вказує, що строк дії договору може бути продовжений по взаємній згоді сторін.
Вказаним договором в розділі 4 встановлено такі права та обов`язки орендаря: орендар зобов`язаний підтримувати квартиру, будинок та майно в справному стані; відшкодовувати збитки у випадку псування орендованого майна по вині орендаря; оплачувати розрахунки за міжміські, міські та міжнародні переговори, згідно з рахунками; по закінченні строку оренди передати квартиру, будинок та майно в належному стані.
При цьому в розділі 7 вказаного договору вказано, що квартира дана в довгострокове використання троюрідній сестрі ОСОБА_6 та її сім`ї, а вона за користування квартирою зобов`язується тримати квартиру в належному стані та підтримувати порядок на подвір`ї.
Відповідно до довіреності від 07.10.2011 ОСОБА_1 для виконання усного безоплатного договору доручення цією довіреністю уповноважив ОСОБА_6 представляти інтереси ОСОБА_1 по питанню збору необхідних документів для відчуження квартири АДРЕСА_2 по питанню погашення кредитних зобов`язань (сплати грошових коштів) за будь-якими кредитними договорами в банківських та інших фінансових установах. Довіреність видана строком на три роки та дійсна до 07.10.2014 без права передоручення повноважень третім особам.
Відповідно до копії заяви про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 19.09.2011 зареєструвала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 за згодою ОСОБА_1
ОСОБА_6 змінила своє прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.
Згідно з копією довідки Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Яблунька» від 02.04.2018 № 14 ОСОБА_8 (син ОСОБА_3 ) з 26.10.2015 навчається в даному дошкільному закладі, що знаходься в мікрорайоні будинку АДРЕСА_3 .
Відповідно до копії довідки Вишнівської міської лікарні від 30.03.2018 ОСОБА_9 знаходиться на обліку у Вишнівській дитячій поліклініці за місце проживання та реєстрації.
Згідно з копією акту від 29.03.2018 № 1/04-681, складеного депутатом Вишневої міської ради ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11
ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується актом від 01.04.2019.
Відповідно до копії листа ПрАТ «Київобленерго» за адресою: АДРЕСА_1 рахується заборгованість та об`єкт було відключено від електропостачання.
У листі від 17.10.2019 УПД ГУНП в Київській області вказано, що в зв`язку з тим, що житель сусідньої квартири дітей за адресою: АДРЕСА_1 не бачив, можна вважати, що малолітній ОСОБА_5 не проживає.
Відповідно до листа Виконавчого комітету Вишневої міської ради від 21.07.2020 № 3/02-1544 картотека з питань реєстрації осіб за адресою: АДРЕСА_3 до виконкому не направлялася.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 825 ЦК України наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці. Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Наймач має право відмовитися від договору найму житла, якщо житло стало непридатним для постійного проживання у ньому.
Відповідно до ч. 2 цієї ж статті договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі:
1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі- понад два рази;
2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає.
За рішенням суду наймачеві може бути наданий строк не більше одного року для відновлення житла. Якщо протягом строку, визначеного судом, наймач не усуне допущених порушень, суд за повторним позовом наймодавця постановляє рішення про розірвання договору найму житла. На прохання наймача суд може відстрочити виконання рішення не більше ніж на один рік.
За частиною 3 цієї ж статті договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім`ї.
Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.
Згідно з ч. 4 вказаної статті якщо наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає, використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів, наймодавець може попередити наймача про необхідність усунення цих порушень.
Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права та інтереси сусідів, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму житла.
Аналізуючи вказану статтю, можна дійти висновку, що в статті 825 ЦК України встановлено спеціальне правило щодо підстав розірвання договору найму житла, зокрема, визначено вичерпний перелік підстав, за умови настання яких договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця. Перелік цих підстав є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За частиною другою цієї ж статті способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
За частиною 3 цієї ж статті суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.
Оскільки інше не встановлено чинним законом, договором, на підставі якого встановлено сервітут, відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім`ї права користування помешканням.
Враховуючи, що відповідачі проживають у спірній квартирі, а тому визнати їх такими, що втратили право користування помешканням не вбачається можливим через відсутність достатньої правової підстави.
Отже, позивачем обрано неналежний спосіб захисту, який унеможливлює задоволення позову в цій частині.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про скасування реєстрації ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_5 суд доходить до такого висновку.
Відповідно до вимог частини 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема припинення дії, яка порушує право.
Частиною 3 цієї ж статті також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу, спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зазначена норма закону визначає порядок зняття з реєстрації з підстав визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщення. Тобто зазначена норма закону визначає порядок зняття з реєстрації з підстав визнання таким, що втратив право користування жилим приміщення, як самостійну норму.
Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку що позовні вимоги в частині скасування реєстрації задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 4, 259, 263, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, ст. ст. 16, 405, 825 ЦК України, ст.ст. 3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд-
в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування реєстрації місця проживання та визнання їх такими, що втратили право користування житлом, відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.
Повний текст заочного рішення складено 19.10.2020.
Суддя Ковальчук Л. М.