ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6287/20 Справа № 182/5376/19 Суддя у 1-й інстанції - Рибакова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 182/5376/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року, яке постановлено суддею Рибаковою В.В. у м. Нікополі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що згідно наказу № 866 від 18.04.2011 року вона з 18.04.2011 року працювала на посаді діловода технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль».

08.01.2019 року позивач отримала попередження про зміну істотних умов праці, згідно яких змінюється місце розташування її робочого місця з Центрального Нікопольського відділення Банку (Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 37) на Управління адміністративного обслуговування Дніпропетровської обласної дирекції Банку (м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4д), та позивача було попереджено, що у разі не надання згоди на продовження роботи із зазначеними змінами істотних умов праці упродовж двох місяців, трудовий договір з нею буде припинено на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України.

При цьому позивач вважає, що отриманий нею наказ про зміну істотних умов праці № 12 від 08.01.2019 року не містить жодного посилання на об`єктивні обставини, які зумовлюють необхідність запровадження змін в організації виробництва праці.

Наказом Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» № 236-к від 12.03.2019 року позивача було звільнено з роботи з 15.03.2019 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці.

Позивач вважає, що її звільнення відбулося з порушенням вимог чинного законодавства та трудових прав, а тому наказ № 236-к від 12.03.2019 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Позивач зауважує на тому, що з 14.01.2019 року вона захворіла і перебувала на лікарняному до 29.03.2019 року, її звільнення відбулося в період її непрацездатності, що є порушенням ст. 40 КЗпП України. Крім того, відповідачем не враховано, що вона самостійно виховує сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і є єдиним годувальником в сім`ї.

Позивач вважає, що має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням.

Крім того, незаконним звільненням позивачу була заподіяна моральна шкода, оскільки вона зазнала душевного болю та страждань, після отримання попередження про зміну істотних умов праці їй стало погано через те, що вона може опинитися без роботи. Після отримання наказу про звільнення в момент перебування на лікарняному її здоров`я дуже погіршилося, в результаті чого їй було призначено другу групу інвалідності безстроково, причиною чому стали її переживання щодо незаконного звільнення. Весь час після звільнення вона та її сім`я перебували у стресовому стані, оскільки залишились без засобів до існування. Крім того, після звільнення вона не може влаштуватися на роботу. Моральну шкоду позивач оцінює в 120000 грн.

Позивач вказала, що дізналася про порушення своїх прав 28.03.2019 року, коли була ознайомлена з наказом про звільнення. Вважає, що строк звернення до суду нею пропущений з поважних причин, оскільки з 14.01.2019 року по 15.03.2019 року вона перебувала на лікарняному. Після того, як була ознайомлена з наказом про звільнення, вона постійно хворіла, зверталась до лікарів, проходила лікування, у зв`язку з чим не могла звернутись за правовою допомогою для оскарження наказу про звільнення. Просить врахувати те, що вона є особою з інвалідністю та те, що вона самостійно виховує сина, так як з колишнім чоловіком вони не спілкуються та не отримують від нього ніякої допомоги. Вказала, що лише в липні 2019 року вона звернулась за правничою допомогою до Нікопольського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги, так як не мала коштів звернутися до адвоката, позовну заяву їй було видано 06.08.2019 року.

На підставі викладеного позивач просила суд визнати поважними причини пропуску та поновити процесуальний строк, встановлений законом для звернення до суду з даним позовом, та визнати незаконним та скасувати наказ Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» № 236-к від 12.03.2019 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 , поновити її на попередньому місці роботи на посаді діловода технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, стягнути моральну шкоду в розмірі 120 000 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Судовий збір в розмірі 3722 грн. 40 коп. компенсовано за рахунок держави.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що будь-яких змін в організаційно-розпорядчих функціях підприємства не відбулось, площа приміщення Банку не змінювалась, штат працівників не збільшувався, що свідчить про те, що дійсних змін в організації виробництва і праці не відбулось.

Позивач зауважує на тому, що з 14.01.2019 року вона захворіла і перебувала на лікарняному до 29.03.2019 року, її звільнення відбулося в період її непрацездатності, що є порушенням ст. 40 КЗпП України. Крім того, відповідачем не враховано, що вона самостійно виховує сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і є єдиним годувальником в сім`ї.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 в режимі відеоконференції, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» - Дьяченко Н.Ю. в режимі відеоконференції, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до наказу № 866-к від 18.04.2011 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» на посаду діловода технічного відділу з 18.04.2011 року з неповним робочим днем 04 годин, и з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу та посадовим окладом у розмірі 1820 грн. на місяць та встановлено регламент роботи з 09-00 до 13-00 години (том 1 а.с.55).

20.11.2018 року, з метою забезпечення належної організації роботи персоналу технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль», працівники якого працевлаштовані в дирекції згідно встановленої 4% квоти працевлаштування осіб з інвалідністю, Дніпропетровською обласною дирекцією Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» було видано наказ № 678 «Про організацію роботи працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції».

Пунктом 3 Наказу № 678 від 20.11.2018 року наказано: не допускати розміщення робочих місць працівників технічного відділу в залах для обслуговування клієнтів відділень; розміщення у відділеннях робочих місць нових працівників технічного відділу підлягає попередньому узгодженню з директором з питань роздрібного бізнесу; за відсутності місць розміщення у відділенні, головний менеджер з ефективності мережі відділень та банкоматів дирекції ОСОБА_3 ініціює службову записку на ім`я Регіонального директора щодо необхідності перенесення існуючих робочих місць працівників технічного відділу із залів для обслуговування клієнтів відділень в інше приміщення Банку в межах одного населеного пункту. У разі неможливості перенесення існуючих робочих місць працівників технічного відділу із залів для обслуговування клієнтів відділень в інше приміщення Банку в межах одного населеного пункту, старший менеджер по роботі з персоналом Дніпропетровського регіону ОСОБА_4 організовує підготовку розпорядчих документів щодо внесення змін у суттєві умови праці та відповідно до виробничих потреб, перенесення в межах Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» робочих місць таких працівників технічного відділу.

Пунктом 4 Наказу № 678 від 20.11.2018 року наказано: по вже визначеній відсутності місць розміщення у Центральному Нікопольському відділенню (м. Нікополь), де розміщуються робочі місця працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в термін до 01.12.2018 року старшому менеджеру по роботі з персоналом Дніпропетровського регіону ОСОБА_4 підготувати розпорядчий документ щодо внесення змін у суттєві умови праці вказаних працівників (том 1 а.с.57).

У Додатку 1 до Наказу № 678 від 20.11.2018 року зазначено закріплення робочих місць працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» за структурними підрозділами та відділеннями. Зокрема, Додатком 1 до наказу № 678 від 20.11.2018 року, робоче місце працівника технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль»- діловода ОСОБА_1 закріплено за Центральним Нікопольським відділенням (м. Нікополь) (том 1 а.с.58).

Наказом № 742 від 22.12.2018 року «Про внесення змін до наказу № 678 від 20.11.2018 року «Про організацію роботи працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції» внесено зміни до п.1 наказу Дирекції № 678 від 20.11.2018 року, а саме викладено цей пункт в наступній редакції: встановити робочі місця працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» згідно з Додатком 1 до цього наказу; додаток до наказу Дирекції № 678 від 20.11.2018 року наказано вважати таким, що втратив чинність. Як вбачається з Додатку 1 до наказу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» № 742 від 22.12.2018 року, робоче місце працівника технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» - діловода ОСОБА_1 закріплено за Управлінням адміністративного обслуговування дирекції (м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4д).

З вказаним наказом № 742 від 22.12.2018 року позивач ОСОБА_1 ознайомлена 27.12.2018 року (том 1 а.с. 59-62).

У відповідності до наказу № 12-к від 08.01.2019 року «Про зміну істотних умов праці», у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, а саме: відсутністю місця розміщення у Центральному Нікопольському відділенні (м. Нікополь) АТ «Райффайзен банк Аваль» робочого місця діловода технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Банку ОСОБА_1 , наказано у порядку, встановленому ч.3 ст.32 КЗпП України, змінити істотні умови праці діловоду технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Банку ОСОБА_1 через 2 місяці з дня її попередження про зміну істотних умов праці за цим наказом, а саме: змінити місце розташування робочого місця з Центрального Нікопольського відділення (м. Нікополь) Банку (Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр.Трубників, 37) на Управління адміністративного обслуговування Дніпропетровської обласної дирекції Банку (м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4д); начальнику Центрального Нікопольського відділення (м. Нікополь) Банку Овдієнко О.А. провести ознайомлення ОСОБА_1 з даним наказом під розпис із зазначенням дати ознайомлення; у випадку згоди на продовження роботи в нових умовах ОСОБА_1 подати у двохмісячний строк з дня її ознайомлення з даним наказом до Відділу адміністрування трудових відносин (м. Житомир) Банку заяву про згоду на продовження роботи на нових умовах праці; у разі незгоди чи відмови ОСОБА_1 від продовження роботи в нових умовах у зв`язку зі зміною істотних умов праці припинити з нею трудовий договір за п.6 ст.36 КЗпП України у встановленому чинним законодавством порядку. Підставою вказано: Накази Дніпропетровської обласної дирекції Банку № 678 від 20.11.2018 року та №742 від 22.12.2018 року (том 1 а.с.17).

09.01.2019 року працівниками Центрального Нікопольського відділення Овдієнко О.А., ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було складено Акт про відмову працівника від підпису про ознайомлення з Наказом, згідно якого працівник ОСОБА_1 була ознайомлена 09.01.2019 року об 11 год.05 хв. з наказом АТ «Райффайзен банк Аваль» від 08.01.2019 року № 12-к «Про зміну істотних умов праці», працівник ОСОБА_1 відмовилася ставити підпис про ознайомлення із зазначеним вище Наказом (том 1 а.с.63).

Наказом № 236-к від 12.03.2019 року ОСОБА_1 , діловода технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» звільнено з роботи з 15.03.2019 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці за п.6 ст.36 КЗпП України, та наказано виплатити вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку; виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку в кількості 75 календарних днів за період з 18.04.2016 року по 15.03.2019 року (том 1 а.с.18), про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , заведеній на ім`я ОСОБА_1 (том 1 а.с.8-16).

З наказом № 236-к від 12.03.2019 року позивач ОСОБА_1 ознайомлена 28.03.2019 року та зазначила, що від продовження роботи не відмовлялась, не згодна (том 1 а.с.18).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилалась на те, що її звільнення відбулося з порушенням вимог чинного законодавства та трудових прав, крім того звільнення відбулось в період її перебування на лікарняному.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача із займаної посади на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку із зміною істотних умов праці, відбулось на законних підставах з додержанням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Питання, пов`язанні з розірванням трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, вирішуються відповідно до положень КЗпП України.

Згідно статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 6, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю статтею 5-1 КЗпП України визначено, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення.

За правилами ст. 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 від 22 червня 1982 року «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця», яка ратифікована 04 лютого 1994 року, трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

Згідно ч.1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Стаття 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору, кожна з яких є самостійною.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Пунктом третім та четвертим статті 32 КЗпП України встановлено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці. Якщо колишні (попередні) істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи на нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 частини першої статті 36 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 Припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні норми частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України, Верховним судом України у Постанові від 04 липня 2012 року № 6-59цс12 викладено правовий висновок про те, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки у тому випадку, якщо буде доведено наявність змін в організації виробництва і праці.

Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, в тому числі перехід на бригадну форму організації праці і впровадження передових методів тощо.

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку із зміною організації виробництва, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці.

Аналогічна правова позиція закріплена у Постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі № 6-2748 цс 15.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, Наказом АТ «Райффайзен банк Аваль» № 678 «Про організацію роботи працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції» від 20.11.2018 року наказано не допускати розміщення робочих місць працівників технічного відділу в залах для обслуговування клієнтів відділень; розміщення у відділеннях робочих місць нових працівників технічного відділу підлягає попередньому узгодженню з директором з питань роздрібного бізнесу; за відсутності місць розміщення у відділенні, головний менеджер з ефективності мережі відділень та банкоматів дирекції ОСОБА_3 ініціює службову записку на ім`я Регіонального директора щодо необхідності перенесення існуючих робочих місць працівників технічного відділу із залів для обслуговування клієнтів відділень в інше приміщення Банку в межах одного населеного пункту. У разі неможливості перенесення існуючих робочих місць працівників технічного відділу із залів для обслуговування клієнтів відділень в інше приміщення Банку в межах одного населеного пункту, старший менеджер по роботі з персоналом Дніпропетровського регіону ОСОБА_4 організовує підготовку розпорядчих документів щодо внесення змін у суттєві умови праці та відповідно до виробничих потреб перенесення в межах Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» робочих місць таких працівників технічного відділу.

Пунктом 4 Наказу № 678 від 20.11.2018 року наказано: по вже визначеній відсутності місць розміщення у Центральному Нікопольському відділенню (м. Нікополь), де розміщуються робочі місця працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в термін до 01.12.2018 року старшому менеджеру по роботі з персоналом Дніпропетровського регіону ОСОБА_4 підготувати розпорядчий документ щодо внесення змін у суттєві умови праці вказаних працівників (том 1 а.с.57).

У Додатку 1 до Наказу № 678 від 20.11.2018 року зазначено закріплення робочих місць працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» за структурними підрозділами та відділеннями. Зокрема, Додатком 1 до наказу № 678 від 20.11.2018 року робоче місце працівника технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль»- діловода ОСОБА_1 закріплено за Центральним Нікопольським відділенням (м. Нікополь) (том 1 а.с.58).

Наказом № 742 від 22.12.2018 року «Про внесення змін до наказу № 678 від 20.11.2018 року «Про організацію роботи працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції» внесено зміни до п.1 наказу Дирекції № 678 від 20.11.2018 року, а саме викладено цей пункт в наступній редакції: встановити робочі місця працівників технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» згідно з Додатком 1 до цього наказу; додаток до наказу Дирекції № 678 від 20.11.2018 року наказано вважати таким, що втратив чинність. Як вбачається з Додатку 1 до наказу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» № 742 від 22.12.2018 року, робоче місце працівника технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» - діловода ОСОБА_1 закріплено за Управлінням адміністративного обслуговування дирекції (м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4д).

Як вбачається з Витягу з шатного розпису Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль», станом на 31.12.2018 року, кількість штатних одиниць у технічному відділі м. Дніпро, м. Запоріжжя становить 16 штатних одиниць, у технічному відділі м. Дніпро діловод 1,5, у технічному відділі м. Запоріжжя діловод 1,75; у Центральному Нікопольському відділенні (м. Нікополь) 6 штатних одиниць (начальник відділення 1, заступник начальника відділення 1, головний економіст 1, головний економіст 1, старший касир 1, старший касир 1) (а.с.65).

Згідно Витягу з шатного розпису Дніпропетровської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 31.08.2019 року, кількість штатних одиниць у технічному відділі м. Дніпро, м. Запоріжжя становить 16 штатних одиниць, у технічному відділі м. Дніпро діловод 1,5, у технічному відділі м. Запоріжжя діловод 1,75; у Центральному Нікопольському відділенні (м. Нікополь) 6 штатних одиниць (начальник відділення 1, заступник начальника відділення 1, головний економіст 1, головний економіст 1, старший касир 1, старший касир 1) (а.с.66).

Згідно вище вказаних витягів із штатних розписів посада діловод у Центральному Нікопольському відділенні (м. Нікополь) відсутня. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що у відповідача скорочення чисельності або штату працівників не відбулося, а відбулися зміни в організації виробництва і праці, що призвело до зміни істотних умов праці позивача.

На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звільнення позивача відбулося дійсно з підстав визначених п.6 ч.1 ст.36 КЗпП, що підтверджено належними та допустимими доказами у справі, оскільки в даному випадку наявність зміна в організації виробництва і праці за посадою, яку займала позивач.

Наведеним вище спростовуються доводи апеляційної скарги позивача про те, що будь-яких змін в організаційно-розпорядчих функціях підприємства не відбулось, площа приміщення Банку не змінювалась, штат працівників не збільшувався, що свідчить про те, що дійсних змін в організації виробництва і праці не відбулось.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що як вбачається із матеріалів справи, наказом №13-к від 08.01.2019 року «Про зміну істотних умов праці» (а.с.70), у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, а саме: відсутністю місця розміщення на Центральному Нікопольському відділенні (м. Нікополь) АТ «Райффайзен банк Аваль» робочого місця техніка технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Банку ОСОБА_1 , наказано у порядку встановленому ч.3 ст.32 КЗпП України змінити істотні умови праці техніку технічного відділу Дніпропетровської обласної дирекції Банку ОСОБА_1 через 2 місяці з дня її попередження про зміну істотних умов праці за цим наказом, а саме: змінити місце розташування робочого місця з Центрального Нікопольського відділення (м. Нікополь) Банку (Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр.Трубників, 37) на Управління адміністративного обслуговування Дніпропетровської обласної дирекції Банку (м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 4д); начальнику Центрального Нікопольського відділення (м. Нікополь) Банку Овдієнко О.А. провести ознайомлення ОСОБА_1 з даним наказом під розпис із зазначенням дати ознайомлення; у випадку згоди на продовження роботи в нових умовах ОСОБА_1 подати у двохмісячний строк з дня її ознайомлення з даним наказом до Відділу адміністрування трудових відносин (м. Житомир) Банку заяву про згоду на продовження роботи на нових умовах праці; у разі незгоди чи відмови ОСОБА_1 на продовження роботи на нових умовах у зв`язку зі зміною істотних умов праці припинити з нею трудовий договір за п.6 ст.36 КЗпП України у встановленому чинним законодавством порядку. Підставою вказано: Накази Дніпропетровської обласної дирекції Банку № 678 від 20.11.2018 року та №742 від 22.12.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача дійсно відбулися зміни в організації виробництва і праці.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що з 14.01.2019 року вона захворіла і перебувала на лікарняному до 29.03.2019 року, її звільнення відбулося в період її непрацездатності, що є порушенням ст. 40 КЗпП України, оскільки підстави для припинення трудового договору регламентовані положеннями ст.36 КЗпП України. При цьому розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу та припинення договору у зв`язку з відмовою працівника від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці законодавець виділив в окремі підстави припинення трудового договору. Таким чином припинення трудового договору у зв`язку з відмовою від продовження роботи зі зміною істотних умов праці не може вважатись розірванням трудового договору з ініціативи власника. Чинним законодавством, а саме ст. 40 КЗпП України, встановлені обмеження щодо недопустимості звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності. Разом з тим обмеження, передбачені даною нормою, встановлені лише для випадків звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, відтак таке обмеження не розповсюджується на інші підстави для припинення трудових правовідносин. Враховуючи, що припинення трудового договору відбулось не з ініціативи роботодавця відповідно до ст. 40 КЗпП України , а через незгоду працівника продовжувати працювати на умовах, які істотно змінилися, дана обставина не є перешкодою для припинення трудових правовідносин в даному випадку. За таких умов посилання позивача на незаконне звільнення з наведених підстав ґрунтується на невірному трактуванні нею положень закону, що в свою чергу обумовлює відсутність підстав для визнання звільнення незаконним.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем при звільненні не враховано, що вона самостійно виховує сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і є єдиним годувальником в сім`ї, оскільки відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач проживає разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження Серія НОМЕР_2 вказано ОСОБА_8 . Шлюб між позивачем та ОСОБА_8 розірвано 11.02.2011 року, що вбачається із наданих позивачем до позову довідок та актів (том 1 а.с.36-38).

З наявних в матеріалах справи не вбачається що позивач, відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України, не може бути звільнена з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, оскільки вона не має дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), та вона не являється одинокою матір`ю дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю, оскільки як вбачається із матеріалів справи сину позивача на момент її звільнення виповнилося 17 років.

При цьому, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції колегією суддів позивачу були роз`яснені положення ст.ст. 12,81 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Натомість доказів на підтвердження того, що позивач, відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України, не може бути звільнена з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, остання не надала.

Отже, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: