Справа № 946/3652/20
Провадження № 2/946/2342/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.
при секретарі Топтигіній О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-
У червні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу та визнання права власності, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 07.02.2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений і зареєстрований Ізмаїльською універсальною біржею «Вітязь» за №2-326, згідно якого позивачі набули право власності по Ѕ частині за кожним. Договір містить усі істотні умови, претензій відносно виконання умов договору у сторін не виникало. На теперішній час переукласти даний договір в нотаріальному порядку не можливо, у зв`язку із тим, що фактично право власності на житловий будинок (по Ѕ частині кожному) було оформлено на власників. Тобто на ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , що підтверджується записом, здійсненим КП «Ізмаїльське МБТІ» 12.02.2002 року за №2-326. У зв`язку із вищевикладеним, позивачі просять суд визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності за ОСОБА_1 на Ѕ частину та за ОСОБА_2 на Ѕ частину житлового будинку.
В судове засідання позивачі не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник позивачів надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, просила розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщений про дату, час та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не надав, відзив на позовні вимоги не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивачів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.
В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу №2002-156 від 07.02.2002 року а саме, житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , власниками вказаного житлового будинку є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах (а.с.10).
На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований.
Договір купівлі продажу №2002-156 від 07.02.2002 року посвідчений Ізмаїльською універсальною біржею «Вітязь», право власності зареєстровано КП «Ізмаїльське МБТІ», про що свідчить реєстраційний напис (а.с.10 зворот).
Як вбачається з довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №1198 від 21.10.2020 року відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року власниками зареєстровані ОСОБА_1 (1/2 частка) та ОСОБА_2 (1/2 частка) на підставі договору купівлі-продажу №2002-156 від 07.02.2002 року, посвідчений Ізмаїльською універсальною біржею Вітязь, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №2-326 від 12.02.2002 року.
Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 28.04.2005 року та паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 13.05.1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані у вказаному житловому будинку з 25.05.2005 року (а.с.4-5).
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року передбачено, що положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, і не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями ЦК 1963 року.
Згідно ст.ст.128,224,227 ЦК УРСР (1963 рік), діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону або договору. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.
Відповідно до роз`яснень, даних в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.78 р., із змінами від 25.05.98 р. «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» угоди купівлі-продажу (зокрема при придбанні на біржових торгах) житлового будинку (квартири) або його (її) частини підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.
При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною.
На час укладення зазначеного договору діяла ст.15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якої не вимагалось подальше нотаріальне посвідчення угоди, укладеної на біржі.
Відповідно до пунктів 1.1., 1.4., 1.7., 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1. д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис.
Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею».
Відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами (07.02.2002 року), - договір купівлі - продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на житловий будинок, що відчужується.
Згідно ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне.
При укладенні договору всі вимоги, передбачені ст.15 Закону України «Про товарні біржі», між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що реєстрація за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 здійснена відповідно до діючого на той час законодавства.
З оглядом на вищевказане, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд визнає вищевказаний договір дійсним.
У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову, визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посвідчений Ізмаїльською універсальною біржею 07.02.2002 року, реєстровий №2002-156, та визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 права власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями в рівних частках за кожним, а саме по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82,223,258,259,264,265,268,272,273, 280-283, 354,355 ЦПК України, ст.47, 224, 227 ЦК України в редакції 1963 року, суд
Позов ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу №2002-156 житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений на Ізмаїльській універсальній біржі 07 лютого 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 28 квітня 2005 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_3 », на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 13 травня 1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_4 », на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.П.Пащенко