Справа № 740/6227/19
Провадження № 2/740/425/20
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

04 лютого 2020 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Олійник В.П., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивачем заявлені вимоги про розірвання шлюбу укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрованого 20 вересня 1996 року на території Російської Федерації в палаці одруження управління записів актів цивільного стану адміністрації м. Воронежа, запис акту про укладення шлюбу № 1173.

Заява не відповідає вимогам ч.5 ст. 175 ЦПК України, оскільки в матеріалах позовної заяви відсутні відомості з посиланням на відповідні докази щодо громадянства відповідача ОСОБА_2 .

Згідно відповіді на запит суду про реєстрацію місця проживання або зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 у секторі ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ніжинської міської ради інформація відсутня.

Відповідно до ч. 1ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Згідно ст. 27 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22 січня 1993 року визначено, що особисті і майнові правовідносини подружжя визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мають спільне місце проживання. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони і при цьому обидва з подружжя мають те саме громадянство, їхні особисті і майнові правовідносини визначаються за законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої вони є. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а Другий - іншої Договірної Сторони й один з них проживає на території однієї, а другий - на території іншої Договірної Сторони, то їх особисті і майнові правовідносини визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мали своє останнє спільне місце проживання. Якщо особи, зазначені в пункті 3 цієї статті, не мали спільного проживання на територіях Договірних Сторін, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу. Правовідносини подружжя, що стосується їх нерухомого майна, визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. По справах про особисті і майнові правовідносини подружжя компетентні установи Договірної Сторони, законодавство якої підлягає застосуванню відповідно до пунктів 1-3, 5 цієї статті.

Згідно ст. 28 «Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22 січня 1993 року по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Із врахуванням викладеного за відсутності інформації про громадянство відповідача ОСОБА_2 суд позбавлений можливості визначення застосування необхідних норм законодавства до вищезазначених правовідносин, а отже позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175 ЦПК України, що є підставою для залишення позовної заяви без руху відповідно до ст.185 ЦПК України, надавши строк для усунення вищезазначених недоліків позовної заяви, про що повідомити позивача, надавши строк для усунення вищезазначених недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст.175,185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без руху, про що повідомити позивача і надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що в разі не усунення вказаних недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Олійник