Справа № 654/782/20
Провадження №2/654/553/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року

Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді - Третьякової І.В.

за участю:

секретаря судових засідань - Горох В.С.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Тільненко В.В.

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника відповідачів ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди -

У С Т А Н О В И В :

05.03.2020р. ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Тільненко В.В., звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.09.2019 р. виникла пожежа сухостою трави, яка згодом перекинулась на город позивача, внаслідок чого загорілося сіно та пошкоджено вогнем паркан. Згідно акту про пожежу, останньою було знищено суху траву на площі 500 м.кв., сіно 500 кг. та пошкоджено 15 м. паркану. Причиною пожежі стало необережне поводження з вогнем. На відповідачів, які є сусідами ОСОБА_1 неодноразово надходили скарги до сільського старостату щодо спалювання ними трави. Оскільки, сім`я ОСОБА_3 була помічена в спалюванні трави і в день виникнення пожежі у позивача, остання, вважаючи дії відповідачів протиправними, просить стягнути з них солідарно моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн., яка була заподіяна їй внаслідок протиправної поведінки та у зв`язку з ушкодженням її майна. Також просила стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пропорційно судовий збір в сумі 2102,00 грн.

22.06.2020 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 , в якому останній просить відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 . Свою позицію мотивував тим, що в день виникнення пожежі відчував себе погано та звертався за медичною допомогою, що підтверджується випискою з його амбулаторної картки, а тому фізично не міг палити багаття чи конфліктувати з сусідами. Крім цього, жодного разу ні він, ні члени його родини не притягувалися до адміністративної відповідальності, з приводу обставин пожежі не опитувалися. Його діями чи бездіяльністю шкода позивачу не завдавалася, а тому вважає, що відсутні підстави для покладення на нього цивільно-правової відповідальності, так як позивачем не доведено наявності всіх її елементів.

02.07.2020 адвокат Тільненко В.В. подав до суду відповідь на відзив ОСОБА_3 , по суті якого вказав, що зміст відзиву вказує на визнання відповідачем власної вини та його намагання уникнути відповідальності за власні вчинки. Поведінка відповідачів та їхнє переховування від старости села, свідчить про навмисне перешкоджання встановленню істини по справі. Крім цього, згідно характеристик, наданих Голопристанською міською радою, кожен з відповідачів підлягає профілактичній бесіді з питань поведінки в побуті та розведення пожежно-небезпечних багать (скарги від жителів села надходили неодноразово). Оскільки відповідачами порушено права позивача та по сьогоднішній день завдаються моральні збитки у вигляді переживань стосовно судових засідань, побоювань нових підпалів, остраху за власне життя, здоров`я та майно, проте добровільна власна вина родиною ОСОБА_3 не визнається, представник позивача просив відзив на позовну заяву залишити без уваги та задовольнити вимоги в повному обсязі.

14.07.2020р. відповідь на відзив була подана ОСОБА_1 , узагальнені висновки якого зводяться до того, що між сторонами неодноразово виникали суперечки з приводу паління відповідачами на свої земельній ділянці. Інших приводів для конфліктів не було. В ході таких сварок, в бік позивача та її чоловіка висловлювалися образи, погрози та наклепи. Також ОСОБА_1 постійно переживає за можливість повторення пожежі. Вказані обставини викликають моральні страждання всієї її сім`ї.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що на момент пожежі вона була відсутньою за місцем свого проживання. Коли повернулася додому то була вражена наслідками пожежі, її масштабами. Сусіди ОСОБА_3 поводили себе незрозуміло. ОСОБА_3 на поставлене питання чи буде він і надалі палити відповів: «Палив і буду палити». Надаючи уточнюючі пояснення по суті справи позивач вказала, що вогонь дістався за 2 м. до будинку. Вона була вимушена дихати смогом, вся живність була чорною та довелося її купати. Особисто факт пожежі позивач не бачила. Однак, до пожежі на ділянці відповідачі спалювали листя метра за 3 від паркану сітки. До цієї події, ОСОБА_3 також завжди палили. В результаті згоріло три скерди сіна, погоріли фруктові дерева, квіти, сітка та стовби паркану були пошкоджені. Побачивши такі наслідки пожежі, позивач зазнала моральних страждань, оскільки шкодує за своєю працею та боїться повторення пожежі. Домоволодіння, на території якого сталася пожежа належить її матері, після смерті якої, позивач прийняла спадщину. Розмір моральної шкоди був нею оцінений, виходячи з власності сіна та того, що його було заготовлено власними силами її чоловіка. Пожежа справила великий вплив особисто на позивача, хоча з приводу погіршення самопочуття до лікаря вона не зверталася.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та також просив суд його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити, оскільки їхні дії не пов`язання з настанням пожежі на території позивача.

Представник відповідачів ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити в позові за необґрунтованістю.

ОСОБА_6 в останнє судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В попередніх судових засіданнях, позовні вимоги не визнав, підтримав відзив на позов. Просив відмовити в задоволені позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши та оголосивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження та підлягають залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Між сторонами, які є сусідами, склалися конфліктні, неприязні стосунки.

Згідно акту про пожежу від 22.09.2019р. вбачається, що в той же день близько 17:10 год. на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , населенням було виявлено пожежу на присадибній ділянці. О 18:40 год. пожежу було ліквідовано, однак нею було знищено суха трава на площі 500 кв.м., сіно - 500 кг. та пошкоджено паркан протяжністю 15 м. Причиною пожежі зазначено необережне поводження з вогнем.

Вказані відомості узгоджуються з рапортом провідного фахівця Голопристанського РВ ГУ ДСНС Бруса В., в якому вказано, 22.09.2019р. о 17:20 год. на пульт зв`язку частини 8 ДПРЧ надійшло повідомлення від Диспетчера ОДС ОСОБА_10 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , горить сіно на присадибній ділянці, власник ОСОБА_1 . На гасіння пожежі був задіяний черговий караул на автомобілі Урал. По прибуттю до місця виклику було встановлено, що відбувається горіння сухостою трави, сіна та паркану. Пожежу було ліквідовано о 18:40 год. Ймовірна причина пожежі - необережне поводження з вогнем. Пожежею знищено - суха трава на площі 500 м.кв., та сіно 500 кг. Пошкоджено 15 м. паркану. Збитки встановлюються.

З висновку ДОП поліції ОСОБА_24 за результатом розгляду матеріалів зареєстрованих 22.09.2019р. в журналі ЄО № 8627 за заявою ОСОБА_1 вбачається, що 22.09.2019р. до чергової частини Голопристанського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що того ж дня в АДРЕСА_1 , виник конфлікт з сусідом, який палив багаття. В ході проведеної перевірки було опитано ОСОБА_11 , який пояснив, що 22.09.2019р. він помітив біля свого городу сусіда, виникла пожежа сухостою трави, яка згодом перекинулась на його город внаслідок чого загорілось сіно. Також заявник зазначив, що дану пожежу було локалізовано силами Голопристанського РВ ГУДСНС. Перевірка за даним повідомленням була припинена, оскільки на висновками працівника поліції між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 склалися цивільно-правові відносини.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що являється чоловіком позивачки. У вересні 2019р. перебуваючи вдома, побачив, як загорілася суха трава, яка знаходилась на території відповідачів. З даного приводу, він звернувся з зауваженням до ОСОБА_13 . У відповідь останній накинувся на свідка з лопатою. Після цього, ОСОБА_11 викликав МНС, однак вогонь вже перекинувся на його територію та майже дійшов до будинку. Внаслідок пожежі згоріло три скирди сіна, квіти та огорожа. При пожежі була присутня сусідка ОСОБА_14 . Того дня свідок особисто не бачив, щоб хтось розпалював багаття, однак як до того так і після відповідачі інколи його палять, а тому на думку свідка, не виключно, що й 22.09.2019р. вогонь поширився саме з території домоволодіння сім`ї ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні зазначила, що проживає напроти будинку позивача і восени 2019 року бачила дим на земельній ділянці ОСОБА_1 . Також свідок бачила кучу з трави, гілок та сміття на ділянці відповідачів з якої йшов дим. Ця куча знаходилася від огорожі з позивачем метрів за п`ятдесят. ОСОБА_3 стояв біля кучі та дивився, більше нікого не було. Свідок зайшла до будинку і через 20 хвилин розгорілася пожежа, яка перекинулася на огорожу і далі по ділянці позивача, а згодом загорілося і сіно. Відповідачі намагалися погасити полум`я. Після цього, їх попередили, щоб в подальшому вони вогнів не палили. Як зазначає свідок, сама позивачка ніколи на своїй території не палила.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вказали, що того дня йшли поїти корів на поле і бачили, як на території подвір`я відповідачів горіла трава близько 5 м., а ОСОБА_6 стояв поруч. На зворотному шляху територія горіння була ще більшою. Через деякий час коли поверталися свідки вже бачили пожежну машину та підійшовши ближче до домоволодіння позивачки, виявили, що згорів паркан, попадали стовби, згоріло три копиці сіна та погоріли дерева.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що він працював в лісгоспі і в минулому році до нього зателефонував ОСОБА_11 та попросив надіслати пожежну машину, оскільки горіла трава та була небезпека виникнення пожежі в лісі. Свідок запросив дані з вишки і йому повідомили, що дійсно на території села видніється дим. Обставин щодо направлення/не направлення пожежної машини свідок не пам`ятає.

Предметом спору в даній справі є компенсація позивачу моральної шкоди за рахунок відповідачів, як осіб, винних у її заподіянні.

Згідно положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктами 2, 3 ч.2 ст. 23 ЦК України, на які посилалася позивач у позові, передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В пункті 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі Постанова) зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В листі старости Старозбур`ївського старостинського округу Голопристанської міської ради від 20.11.2019р. зазначено, що протягом листопада до сільського старости надходили скарги на ОСОБА_19 та ОСОБА_20 від їх сусідів: ОСОБА_1 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , в яких вказувалося на зарослі амброзії та спалювання трави та гілля на земельній ділянці, що належить ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані особи до адміністративної відповідальності не притягувались та адміністративні матеріали на них не складались.

Аналогічні відомості зазначені і в листі в.о. старости Старозбур`ївського старостинського округу Голопристанської міської ради від 12.10.2020р. Також вказано, що з приводу конфлікту між сторонами було проведено декілька зустрічей за участю сільського старости, в результаті яких було досягнуто між сусідами порозуміння і в подальшому конфлікти не виникали.

Згідно наданих характеристик, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період проживання на території с. Стара Збур`ївка зарекомендували себе позитивно. На обліках у ГПОП не перебувають. Скарг на їхню поведінку від жителів села до виникнення конфлікту між сусідами не надходило. У скоєнні правопорушень та зловживанні спиртними напоями поміченими не були.

Відтак, суд зазначає, що представленими матеріалами протиправна поведінка відповідачів щодо ОСОБА_1 чи членів її сім`ї, що могло б свідчити про заподіяння їй моральної шкоди у розумінні п. 2 ч.2 ст. 23 ЦК України, позивачкою доведена не була, оскільки відповідні докази таких обставин відсутні.

З приводу заподіяння позивачу душевних страждань у зв`язку з пошкодженням її майна і тим самим спричинення їй моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено факт пожежі, яка мала місце 22.09.2019р. в АДРЕСА_1 та внаслідок якої було знищено 500 кг. сіна та пошкоджено 15 м. паркану.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що знищене та пошкоджене майно належало ОСОБА_1 . Суду не були надані документи, які б підтверджували майнові права позивача на домоволодіння за вищевказаною адресою, зокрема щодо його успадкування після смерті матері.

Також жоден із представлених доказів не свідчить про те, що пожежа відбулася саме внаслідок умисних чи необережних дій відповідачів.

Так, згідно акту про пожежу, причиною її стало необережне поводження з вогнем. У вказаному документі не зазначено, чиє саме необережне поводження з вогнем призвело до поширення вогню, на чиїй території відбулося загорання та куди воно поширювалось.

Аналіз пояснень всіх свідків свідчить про те, що ніхто з них не бачив, щоб 22.09.2019р. саме відповідачі, або хтось з них окремо палив вогнище на своїй території. Отримані свідчення зводяться лише до припущень про наявність осередку вогню на території ОСОБА_3 та подальше його поширення на сусідню ділянку. Вказані припущення засновані на тому факті, що сім`я ОСОБА_3 час від часу спалювала залишки трави та гілок.

Крім цього, суд звертає свою увагу на неузгодженість та розбіжність в показах свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_15 з однієї сторони та ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з іншої. Так, ОСОБА_11 і ОСОБА_15 в день пожежі бачили на території свого домоволодіння ОСОБА_3 , а свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 бачили як біля трави, що горіла знаходився ОСОБА_6 .

Згідно виписки з амбулаторної карти, ОСОБА_3 22.09.2019р. поступив зі скаргами на приступи судорог кінцівок, порушення дихання (задишку), серцебиття, втрату свідомості. З урахуванням підтвердженого перебування відповідача в медичному закладі, покази свідків щодо його знаходження за місцем проживання викликають сумніви в своїй достовірності.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу моральної шкоди.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи з вищевказаних приписів, суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів для висновку про причетність відповідачів до виникнення пожежі, яка мала місце 22.09.2019р. Отже, протиправна поведінка та вина відповідачів доведена не була. Крім цього, позивачем не доведено, що пошкоджене та знищене майно належало їй, і що зв`язку з цим вона дійсно пережила душевні страждання.

За даних обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, суд, виходячи з положень ст.. 141 ЦПК України, також відмовляє в стягненні з відповідачів понесених позивачем судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду або через Голопристанський районний суд Херсонської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 19.10.2020року

Суддя І. В. Третьякова