Справа № 347/698/20
Провадження № 2/347/387/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

Головуючої-судді: Крилюк М.І.,

Секретаря: Лазорик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про припинення права на частку в майні, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про припинення права на частку в майні, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 березня 1996 року він , ОСОБА_1 , як голова товариства покупців членів трудового колективу будинку побуту в с. Рожнів, Косівського району Івано-Франківської області та представник регіонального відділення Фонду державного майна України в Косівському та Верховинському районах в особі начальника представництва Семчишина Романа Адрійовича уклали договір купівлі- продажу державного майна - майна будівлю загальною площею 222,8 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , посвідченого Ромовською О.В., державним нотаріусом Косівської державної нотаріальної контори за № 552-Д.

Актом передачі приміщення від 14 травня 1996 року покупець прийняв приміщення, будинок побуту за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до підписного листа учасників товариства покупців співвласниками приміщення будинку побуту визначено позивача, ОСОБА_1 з часткою 23%, відповідачів, ОСОБА_2 з часткою 7,7%, ОСОБА_12 з часткою 7,7%, ОСОБА_4 з часткою 7,7%, ОСОБА_5 з часткою 7,7%, ОСОБА_6 з часткою 7,7 %, ОСОБА_7 з часткою 7,7%, ОСОБА_8 з часткою 7,7%, ОСОБА_9 з часткою 7,7%, ОСОБА_13 з часткою 7,7%, ОСОБА_14 з часткою 7,7%.

Згідно довідки Рожнівської сільської ради від 11.07.17р. № 588/02.2-17 підтверджено, що АДРЕСА_1 .

Мета діяльності згаданого товариства покупців була досягнута - викуплено спірне нежитлове приміщення. Таким чином, після придбання спірного приміщення у 1996 році такий суб`єкт правовідносин як товариство покупців припинило свою діяльність. А він та відповідачі в справі стали співвласниками нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 .

Протягом тривалого часу він одноосібно користувався приміщенням, провів ремонт придбаного приміщення, оскільки інші співвласники відмовилися фінансувати ремонтні роботи. Так, 07 березня 2002 року відбулись загальні збори трудового колективу товариства покупців, які вирішили припинити діяльність товариства покупців і трудову діяльність по причині відсутності коштів для утримання приміщення. А також вирішили передати приміщення йому у власність. В зв`язку з чим він взяв на себе зобов`язання щодо ремонту і утримання приміщення. Згідно акту від 12 березня 2002 року він прийняв у власність приміщення по АДРЕСА_1 .

Беручи до уваги, що відповідачі відмовились вкладати кошти для проведення відповідних робіт і втратили будь-який інтерес до приміщення, що робить неможливим спільне володіння та користування майном.

Зазначені вище обставини свідчать про неможливість спільного володіння та користування приміщенням, оскільки з боку відповідачів не вчиняються жодні дії спрямовані на утримання, ремонт, облаштування та догляд за спірним приміщенням, як його співвласників, а натомість позивач не взмозі в подальшому здійснювати всі наведені вище дії стосовно спірного приміщення, права на які мають і відповідачі. Просить позов задоволити.

Позивач подав до суду заяву із клопотанням в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в частині припинення права спільної часткової власності покупців членів трудового колективу будинку побуту в с.Рожнів , в особі співвласників в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 , площею 222,8 кв.м. а також в частині визнання за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в с.Замагора Верховинського району Івано- Франківської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , право власності на об`єкт нерухомості - нежитлову будівлю приміщення по АДРЕСА_2 , загальною площею 222,8 кв.м. В частині присудження на користь відповідачів в справі грошової компенсації за належні їм кожному 7,7 % нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 просить залишити без розгляду, про що судом постановлено ухвалу від 30.10.2020 року.

Відповідачі в справі в судове засідання не з`явились, хоч про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили, подали суду письмові заяви та заяви посвідчені нотаріально про розгляд справи без їх участі. Притензій щодо нежитлового приміщення, що знаходиться АДРЕСА_2 немають, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечують, так як останнім в добровільному порядку їм відшкодовано компенсацію за належні їм частки .

При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідачі були повідомленими про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 30.10.2020 року про заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» таке конституційне право повинно бути забезпечене справедливими судовими процедурами.

Як встановлено в судовому засіданні, 25 березня 1996 року позивач в справі - ОСОБА_1 , як голова товариства покупців членів трудового колективу будинку побуту в с. Рожнів, Косівського району Івано-Франківської області та представник регіонального відділення Фонду державного майна України в Косівському та Верховинському районах в особі начальника представництва Семчишина Романа Адрійовича уклали договір купівлі- продажу державного майна майна (а.с.4-8) будівлю загальною площею 222,8 кв.м за адресою АДРЕСА_2 посвідченого Ромовською О.В., державним нотаріусом Косівської державної нотаріальної контори за № 552-Д.

Відповідно до Акту передачі приміщення від 14 травня 1996 року (а.с.9) покупець прийняв майно продане 25 березня 1996 року (договір купівлі-продажу №552-Д ) на комерційному конкурсі. Передача вказаного майна , а саме - будинку побуту за адресою АДРЕСА_2 проводиться згідно з договором купівлі-продажу від 25.03.1996 року , засвідченим нотаріально 26 березня 1996 року за № 552-Д та зареєстрованим у Косівській державній нотаріальній конторі.

Між сторонами в справі, колишніми членами трудового колективу будинку побуту в с.Рожнів Косівського району було підписано угоду про спільну діяльність (а.с.11-13).

Відповідно до долученого до матеріалів справи підписного листа учасників товариства покупців співвласниками приміщення будинку побуту (а.с.14-15) визначено позивача, ОСОБА_1 з часткою 23%, відповідачів, ОСОБА_2 з часткою 7,7%, ОСОБА_12 з часткою 7,7%, ОСОБА_4 з часткою 7,7%, ОСОБА_5 з часткою 7,7%, ОСОБА_6 з часткою 7,7 %, ОСОБА_7 з часткою 7,7%, ОСОБА_8 з часткою 7,7%, ОСОБА_9 з часткою 7,7%, ОСОБА_13 з часткою 7,7%, ОСОБА_14 з часткою 7,7%.

Як стверджено довідкою Рожнівської сільської ради від 11.07.17р. № 588/02.2-17 (а.с. АДРЕСА_3 не змінювався і не закривався.

За змістом Порядку створення та реєстрації товариства покупців у процесі приватизації, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 25 травня 1993 року № 235, товариство покупців є добровільним об`єднанням громадян, які уклали угоду про спільну діяльність, з метою придбання об`єктів приватизації у спільну власність. Пунктом 3.1. Порядку передбачено право членів товариства покупців на частину придбаного в процесі приватизації майна. Мета діяльності згаданого товариства покупців була досягнута - викуплено спірне нежитлове приміщення. Таким чином, після придбання спірного приміщення у 1996 році такий суб`єкт правовідносин, як товариство покупців припинило свою діяльність. А позивач в справі ОСОБА_1 та відповідачі в справі стали співвласниками нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 .

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Із долучених до матеріалів справи заяв відповідачів вбачається. що позивач сплатив в добровільному порядку грошову компенсацію за належних кожному зокрема часток 7,7% нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 , що свідчить про відсутність підстав для стягнення такої компенсації в судовому порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що відсутність конструкції ( за наявності одночасно ) в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності .

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок щодо застосування пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку .

Встановивши, що відповідачі належними їм, кожному зокрема 7,7 % частками не користуються суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість припинення права на частку у власності відповідачів на вказане нежитлове приміщення, оскільки припинення такого права не завдасть їх інтересам істотної шкоди.

Виходячи з наведеного вимоги позивача щодо припинення права ОСОБА_2 на частку 7,7%, ОСОБА_12 на частку 7,7%, ОСОБА_4 на частку 7,7%, ОСОБА_5 на частку 7,7%, ОСОБА_6 на частку 7,7 %, ОСОБА_7 на частку "7,7%, ОСОБА_8 на частку 7,7%, ОСОБА_9 на частку 7,7%, ОСОБА_13 на частку 7,7%, ОСОБА_14 на частку 7,7% в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 шляхом сплати їм грошової компенсації є підставними, оскільки в судовому засіданні доведено, що частки відповідачів , зокрема кожного по 7,7% є незначною і не може бути виділена в натурі, також такі частки кожного зокрема є неподільними та спільне володіння і користування майном є неможливим. А також суд звертає увагу, що припинення права на частку в нежитловому приміщенні відповідачів в справі не завдасть кожному зокрема виходячи із розміру їх часток - 7,7 % , істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Більше того позивачем в повному обсязі відшкодовано грошову компенсацію за належних кожному зокрема часток 7,7% нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 , що визнається та не заперечується відповідачами згідно поданих ними письмових заяв посвідчених нотаріально.

Відповідно до технічного паспорту (а.с.20-23) нежитлове приміщення будинок побуту за адресою: АДРЕСА_2 представляє собою цегляну будівлю 1940 року побудови загальною площею 222,8 кв.м.

Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно- розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до звіту про оцінку майна (а.с.27-38) за № SY200306-004 від 06.03.2020 року оціночна вартість об`єкта оцінки , станом на 06.03.2020 року становить (із заокругленням) 518 754,00 грн

Відповідно до долучених до матеріалів справи заяв відповідачів в справі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.84), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.139) , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , (а.с.96) , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.100), ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.127) , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.104) , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.88), ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.92), ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.107), ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.146) останні визнають позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності товариства покупців членів трудового колективу будинку побуту в АДРЕСА_2 та про визнання права власності на вказане нежитлове приміщення за позивачем в справі ОСОБА_1 .

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи вище наведене, слід припинити право спільної часткової власності покупців членів трудового колективу будинку побуту в с.Рожнів , в особі співвласників ОСОБА_2 на частку 7,7%, ОСОБА_12 на частку 7,7%, ОСОБА_4 на частку 7,7%, ОСОБА_5 на частку 7,7%, ОСОБА_6 на частку 7,7 %, ОСОБА_7 на частку 7,7%, ОСОБА_8 на частку 7,7%, ОСОБА_9 на частку 7,7%, ОСОБА_13 на частку 7,7%, ОСОБА_14 на частку 7,7% в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 , площею 222,8 кв.м.та визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в с.Замагора Верховинського району Івано- Франківської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , право власності на об`єкт нерухомості - нежитлову будівлю приміщення по АДРЕСА_2 , загальною площею 222,8 кв.м.

На підставі наведеного ст.ст.328, 334, 355-356, 365, 392 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Припинити право спільної часткової власності покупців членів трудового колективу будинку побуту в с.Рожнів , в особі співвласників ОСОБА_2 на частку 7,7%, ОСОБА_12 на частку 7,7%, ОСОБА_4 на частку 7,7%, ОСОБА_5 на частку 7,7%, ОСОБА_6 на частку 7,7 %, ОСОБА_7 на частку 7,7%, ОСОБА_8 на частку 7,7%, ОСОБА_9 на частку 7,7%, ОСОБА_13 на частку 7,7%, ОСОБА_14 на частку 7,7% в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 , площею 222,8 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в с.Замагора Верховинського району Івано- Франківської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , право власності на об`єкт нерухомості - нежитлову будівлю приміщення по АДРЕСА_2 , загальною площею 222,8 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Крилюк М.І.