Справа № 186/1092/20
Номер провадження № 2/0186/395/20
23 грудня 2020 року м.Першотравенськ
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої - судді Демиденко С. М.
секретар - Фадєєва Т.Б.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Варава Роман Сергійович, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів.
ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Варава Роман Сергійович, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 жовтня 2013 року між ним та ПАТ Банк «ТРАСТ» було укладено Кредитний Договір на споживчі цілі №R111.004-ТЕК.0037754 на суму 46 500 гривень на строк 48 місяців. Йому було надано додаток №1 з графіком періодичних платежів, розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, а також умови надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі. Згідно п.8.10 цього Договору «...загальна сума заборгованості Клієнта по кредиту стягується Кредитором з Клієнта у судовому порядку. Розрахунок загальної суми заборгованості Клієнта по кредиту здійснюється кредитором на день подання ним судового позову до суду, з можливістю її зміни до моменту остаточного прийняття судового рішення».
В той самий день він оплатив страховий платіж в сумі 9 000 гривень, отримав кредитні кошти та щомісяця добросовісно їх повертав за графіком платежів, про що свідчать квитанції, копії яких додано до позовної заяви.
В грудні 2016 року йому стало відомо, що кредитор - ПАТ Банк «ТРАСТ» в стадії ліквідації, тому він вирішив погасити всю наявну заборгованість, здійснив запит до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ Банк «ТРАСТ» Кухареву В.В., який повідомив, що вона станом на 20 грудня 2016 року заборгованість становить 10 571 гривню 89 копійок. Позивач звернувся до ПАТ «Банк «Форвард» із заявою про перекредитування, який здійснив повне перерахування коштів на рахунок ПАТ Банк «ТРАСТ» для погашення його заборгованості, про що свідчить меморіальний ордер №1015013 від 20 грудня 2016 року, копія якого міститься в додатках до позову. Згодом, він сплатив заборгованість по цьому кредиту, про що свідчить довідка №21/54-07-1 від 04 січня 2018 року.
На початку квітня 2018 року на його домашню адресу надійшло «Повідомлення про візит» ТОВ «ДЕБТФОРТ УКРАЇНА», в якому вони вимагали від нього погашення боргу в розмірі 16 968 гривень 53 копійок до 20 квітня 2018 року, який, начебто, виник в результаті порушення умов кредитного договору №R111.004-ТЕК.0037754 від 30 жовтня 2013 року, укладеного між ним та ПАТ Банк «ТРАСТ». Він розумів, що це якась колекторська компанія, а тому жодним чином на це не реагував.
В липні та серпні 2020 року, отримавши пенсію, позивач побачив, що її розмір нижче, ніж завжди. За два місяці недоплата склала 4 515,88 гривень. Він звернувся за роз`ясненнями до Першотравенського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, де йому повідомили про те, що мається постанова приватного виконавця про примусове стягнення з нього коштів у зв`язку з відкритим виконавчим провадженням по виконанню виконавчого напису №858, виданому 06 травня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В.
Вважає, що дії всіх цих осіб, не відповідають вимогам чинного законодавства.
По-перше, як зазначено вище, позивачем повністю погашена заборгованість по кредитному договору №R111.004-ТЕК.0037754 від 30 жовтня 2013 року, укладеного між ним та ПАТ Банк «ТРАСТ», про що надано відповідні докази.
По-третє, здійснення в даному випадку виконавчого напису №858 від 06 травня 2020 року нотаріуса не відповідає вимозі законності. Оскільки в даному випадку нотаріус повинен був перевірити умови договору, за якими вбачається неможливість стягнення заборгованості шляхом видачі виконавчого напису, оскільки п.8.10 передбачено стягнення лише у судовому порядку, тому приватний нотаріус явно перевищив свої повноваження або допустив недбалість.
Окрім того, як приватний нотаріус, так в подальшому й приватний виконавець, здійснили процесуальні дії не за місцем його фактичного проживання та реєстрації: позивач зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зазначена адреса його місця, нібито фактичного проживання, по АДРЕСА_2 , йому взагалі невідома та була використана, як підстава для вчинення нотаріальної дії та відкриття виконавчого провадження, що також є порушенням процесу, та про що ним будуть подані відповідні скарги в державні контролюючі органи.
Позивач надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у справі ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» та приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не надали.
Представник третьої особи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.
Третя особа у справі приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Варава Р.С., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
19 грудня 2016 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ Банк «ТРАСТ» Кухарева В.В., з заявою про повне дострокове погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № R.111.004-ТЕК.0037754, яка станом на 19 грудня 2016 року становила 10 584,84 грн /а.с.23/.
В 2020 році ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» звернулося до приватного нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича з заявою на вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованості за кредитним договором № R.111.004-ТЕК.0037754 від 30.10.2013 року у розмірі 33 005,42 грн.
До якої відповідач додав /серед іншого/ наступні документи:
06.05.2020 року приватний нотаріус Личук Т.В., на підставі вищезазначених документів вчинив виконавчий напис № 858 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за період з 16.11.2019 року по 25 квітня 2020 року за кредитним договором R.111.004-ТЕК.0037754 від 30.10.2013 року у розмірі 33 305,42 грн. Сума заборгованості складається з:
-Суми заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом - 6383,69;
-Суми плати за вчинення виконавчого напису - 300 (триста) грн. 00 коп /а.с.44/.
Цікавим є той факт, що в заяві на вчинення виконавчого напису директор ТОВ «ФК «Інвест Хаус» зазначило, що боржник /позивач/ фактично мешкає в м. Київ, хоча це не відпадає дійсності . Саме це дозволило нотаріусу, зазначити в виконавчому написі № 858 адресу проживання боржника в м. Києві.
Та в подальшому 16.05.2020 року приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва відкрити виконавче провадження № 62101762 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 858/а.с.28/.
27.05.2020 року приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на пенсію боржника /позивача/ на направив її на виконання за справжнім місцем проживанням ОСОБА_1 до Першотравенського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) в м. Першотравенськ Дніпропетровської області /а.с.64/.
Згідно довідки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за період липень-серпень 2020 року з позивача на примусове виконання виконавчого напису нотаріусу № 858 від 06.05.2020 року було утримано 4 524,97 грн.
26.08.2020 року ОСОБА_1 після недоотримання пенсії, звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.
З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року.
Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:
- оригінал нотаріально посвідченої угоди;
- документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.
Як встановлено судом, договір кредиту № R.111.004-ТЕК.0037754 від 30.10.2013 року було укладено в простій письмовій форі, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса.
Отже, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно правового висновку, викладеного у постановах Верховного суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 та від 29 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Аналогічний висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18).
Відповідно до ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Однак, як вбачається з Кредитного договору № R.111.004-ТЕК.0037754 від 30.10.2013 року, кредит повинен був бути повернутий до 17 жовтня 2017 року, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.
Також, звиписки з особового рахунку за кредитним договором № R.111.004-ТЕК.0037754 від 30.10.13р., яка складена ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та надана приватному нотаріусу вбачається, що в ній не враховані кошти сплачені в рахунок погашення боргу згідно Меморіального ордеру № 1015013 від 20.12.2016 року.
Оспорюваним виконавчим написам з позивача стягнута заборгованість яка склалася за період 16.11.2019 - 25.04.2020 року, яка серед іншого складається з процентів за договором за цей період.
В той же час строк кредитування за договором № R.111.004-ТЕК.0037754 до 17 жовтня 2017 року, як свідчить усталена практика Великої Палати Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
З наведеного випливає, що припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12 і підтриманий у постановах Верховного Суду від 09.01.2019 у справі №183/179/16, від 06.03.2019р. у справі №216/750/16-ц, від 12.11.2018р. у справі №404/162/17, від 03.10.2018р. у справі №635/7285/14-ц, від 25.09.2018р. у справі №915/765/17, від 07.08.2018р. у справі №924/16/17.
Таким чином, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною, а тому позов в частині позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», на користь позивача стягнутих з його пенсії коштів в розмірі 4 515,88 грн суд виходить з наступного.
Згідно Постанови Верховного Суду від 12.11.20 року у справі № 200/3452/17 - справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.
Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом.
Отже, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., в цій справі є неналежним відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.
Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15.
В даному випадку, правовою підставою набуття відповідачем коштів утриманих з пенсії позивача став спірний виконавчий напис нотаріуса № 858, від 05.05.2020 року, який виконанню не підлягає. Тому, правова підстава для отримання ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» грошових коштів відпала, і вказані кошти підлягають поверненню відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України.
Згідно довідки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за період липень-серпень 2020 року з позивача на примусове виконання виконавчого напису нотаріусу № 858 від 06.05.2020 року було утримано 4 524,97 грн, які підлягають стягненню на його користь з ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» в розмірі заявлених позовних вимог, а саме 4515,88 грн.
Розподіл судових витрат зі сплати судового збору слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, - суд
Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Варава Роман Сергійович, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів задовольнити.
Визнати виконавчий напис № 858 від 05 травня 2020 року вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем таким, що не підлягає виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя С.М. Демиденко