Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі Матіко Я.Ю.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури Шерстяних О., який діє в інтересах держави в особі відділу охорони здоров`я Ужгородської міської ради до ОСОБА_1 , про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,-

В С Т А Н О В И В :

Застуник керівника Ужгородської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі відділу охорони здоров`я Ужгородської міської ради звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягненняя витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, який мотивує тим, що Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.01.2019р., що набрала законної сили 14.01.2019р., ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, та звільнено її від кримінальної відповідальності на підставі статті 45 Кримінального кодексу України, у зв`язку із дійовим каяттям. Як було встановлено судом, 29.09.2018 р., близько 15:30 години, ОСОБА_1 керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Fiat» моделі «Doblo» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по автомобільній дорозі М06 «Київ-Чоп», 813 км + 900 метрів в селі Холмок, Ужгородського району у напрямку до міста Чоп, не врахувала дорожню обстановку та порушила вимоги 2.3 (б), 12.1 «Правил дорожнього руху України», в результаті чого здійснила виїзд за межі проїзної частини, а саме: на ліве узбіччя відносно руху автомобіля, у зв`язку з чим, транспортний засіб перекинуло на дах.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження та була доставлена в ЦМКЛ м. Ужгород, де була залишена на стаціонарне лікування.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 483 від 22.11.2018, та даних медичної документації, у потерпілої ОСОБА_2 були виявлені наступні тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ. Струс головного мозку, закрита тупа травма грудної клітки, переломи 5,6,7 ребер справа, перелом лівої головки нижньої щелепи, множинні садна обличчя, підшкірна гематома лобної ділянки справа.

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла ОСОБА_2 , 6 днів, а саме: з 29.09.2018 по 05.10.2018р. перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Центральної міського клінічної лікарні міста Ужгорода, яка фінансується за кошти відділу охорони здоров`я Ужгородської міської ради. При цьому витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 склали 4416 гривень 54 копійки (згідно калькуляції №1 від 21.03.2019 в розрахунку 736 гривень 9 копійок за один день перебування на стаціонарному лікуванні у відділенні).

У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 кошти витрачені Центральною міською клінічною лікарнею міста Ужгород на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави в особі Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради в розмірі 4416,54 (чотири тисячі чотириста шістнадцять) гривень 54 коп.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу у його відсутні.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засіданні не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутні, проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підоточого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки відповідачка надала суду заяву про визнання заявлених до неї позовних вимог, суд вважає за можливе винести рішення у підготовчому судовому засіданні.

Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно із ч. 3 ст.128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, з метою представництва інтересів держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з положеннями частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», підставою представництва прокурором у суді інтересів держави є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Судом встанолено, що згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.01.2019 р., ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, та звільнено її від кримінальної відповідальності, на підставі статті 45 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям.

Встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження та була доставлена в ЦМКЛ м. Ужгород, де була залишена на стаціонарне лікування.

З висновку судово-медичної експертизи № 483 від 22.11.2018, та даних медичної документації, у потерпілої ОСОБА_2 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ. Струс головного мозку, закрита тупа травма грудної клітки, переломи 5,6,7 ребер справа, перелом лівої головки нижньої щелепи, множинні садна обличчя, підшкірна гематома лобної ділянки справа.

Згідно наданої Калькуляції №1 від 21.03.2019р. видатків на лікування хворої ОСОБА_2 , вбачається, що така 6 днів, (з 29.09.2018р. по 05.10.2018р.) перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Центральної міського клінічної лікарні міста Ужгорода, фінансування було здійснено за кошти відділу охорони здоров`я Ужгородської міської ради. При цьому витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 склали 4416 гривень 54 копійки (згідно калькуляції №1 від 21.03.2019 в розрахунку 736 гривень 09 копійок за один день перебування на стаціонарному лікуванні у відділенні).

Частиною 1 статті 1206 ЦК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до пункту 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.

Згідно із пунктом 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується, згідно із «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Згідно із ч.1, ч.3 ст.18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань.

Беручи до уваги наведені вище докази та фактичні обставини справи, витрати закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 від злочинного діяння повинні бути відшкодовані особою, що вчинила кримінальне правопорушення, та зараховані до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я, таким чином суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 підлягає до стягнення кошти витрачені Центральною міською клінічною лікарнею м.Ужгород на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

За таких обставин подана заступником керівника Ужгородської місцевої прокуратури позовна заява ґрунтується на вимогах закону і заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів витрачених Центральною міською клінічною лікарнею м.Ужгород на стаціонарне лікування потерпілої від злочину є підставними, а тому підлягають до задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати із сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 130, 134, 135-1 КЗпП, ст. ст. 12, 13,141, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 ) кошти витрачені Центральною міською клінічною лікарнею міста Ужгород на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь держави в особі Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради (юридична адреса: м. Ужгород, пл. Поштова, 3, на рахунок місцевого бюджету: р/р 7002, КДК 24060300, банк одержувача УК в м. Ужгороді/м. Ужгород, МФО899998, код. 38015610) в розмірі 4416,54 (чотири тисячі чотириста шістнадцять) гривень 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення складено та проголошено 10.02.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк