справа № 225/3955/20
провадження № 2/243/2524/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.
секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Слов`янська цивільну справу
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»
вимоги позивача: про звернення стягнення на предмет застави,-
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
На підставі вищезазначених договорів між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс», 15.02.2019р. до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна №58412544 було внесено зміни, згідно яких вилучено обтяжувача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і додано обтяжувача ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс».
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відзив, заперечення до позовної заяви суду не надав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
У судове засідання представник позивача Барандич О.А., який діє на підставі наказу №5-к від 20.03.2019 року, не з`явився, справу просив розглянути за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного провадження, оскільки існують всі умови для ухвалення заочного рішення, передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії по справі не проводились.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
На підставі вищезазначених договорів між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс», 15.02.2019р. до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна №58412544 було внесено зміни, згідно яких вилучено обтяжувача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і додано обтяжувача ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс».
V. Оцінка Суду.
Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.
Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань, у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.
У листі Верховного суду України від 01.07.2014 р. Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві зазначено, що неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником.
Водночас формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (неустойкою, пенею) (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі №6-42цс11).
Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що умови кредитного договору не виконані, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі у 150 570,68 грн.
Згідно з ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про заставу» реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів). Якщо перший аукціон (публічні торги) оголошено таким, що не відбувся, проводиться наступний аукціон. Початковою ціною другого і наступних аукціонів вважається ціна, зменшена на 30 відсотків по відношенню до початкової ціни попереднього аукціону. Якщо другий і наступні аукціони (публічні торги) оголошені такими, що не відбулися, заставодержатель має право залишити заставлене майно за собою за початковою ціною, яка була запропонована на останньому аукціоні (публічних торгах). У разі якщо заставодержатель відмовився залишити заставлене майно за собою, це майно реалізується у встановленому порядку, якщо інше не передбачено договором.
Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Нормами ч.1 та ч.2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з п. 6.1, 6.2 договору застави, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у випадках, обумовлених кредитним договором, цим договором та нормами чинного законодавства України. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється в порядку та на умовах, встановлених чинним законодавством України та може бути здійснено на підставі рішення суду або в позасудовому порядку. При цьому виконання позасудових способів не позбавляє заставодержателя права звернутись до суду.
Відповідно до абз. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та забезпечення реєстрації обтяжень», зі змінами та доповненнями, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно з цим Законом.
Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяжування.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за заявою позивача Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано звернення стягнення відносно предмету застави.
Відповідно до п.4 абз. ст. 25 цього ж Закону, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур передбачених статтею 26 цього Закону. В свою чергу, п.1 ст. 26 передбачає, продаж обтяжувачем предмета, забезпечувального обтяження шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що звернення стягнення відбувається відповідно до вимог закону або договору.
Приймаючи до уваги, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заявлено позов про звернення стягнення на предмет застави шляхом передачі рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання, виконання рішення суду - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ТОВ «ФК «Прайм Альянс».
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.
Виходячи з наведеного, суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави обґрунтовані і підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
При зверненні до суду з позовом ТОВ «ФК «Прайм Альянс» сплатило судовий збір у сумі 2258 грн. 56 коп. (а.с.1), а тому, враховуючи задоволення позовних вимог останнього та вимоги ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору.
На підставі, викладеного, керуючись Конституцією України, ст. 27 Закону України «Про заставу», «Про забезпечення вимог кредиторів та забезпечення реєстрації обтяжень», ст.ст. 525, 526, 543, 590, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 353, 355, 356 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» предмет застави: марки ЗАЗ, модель - ТF698К ЗНГ, тип - легковий сєдан, 2012 року випуску, колір - бежевий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі - НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ВРЕВ №1 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 16.11.2012 року, з комплектами ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їй пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко