Номер провадження: 22-ц/813/4175/20
Номер справи місцевого суду: 501/1763/19
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 07 червня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Слаєва Р.К., про визнання договору купівлі-продажу недійсним, припинення права власності, визнання договору дарування, зняття з реєстрації осіб, які втратили право користування

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просила суд вжити заходи забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 , шляхом: заборони ОСОБА_3 здійснювати відчуження права власності на кімнату АДРЕСА_1 та шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти дії направлені на реєстрацію відчуження права власності на кімнату АДРЕСА_1 .

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 07 червня 2019 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Пасічник Олени Вячеславівни про забезпечення позову до подачі позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Слаєва Р.К. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, припинення права власності, визнання договору дарування, зняття з реєстрації осіб, які втратили право користування відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 07 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

До суду апеляційної інстанції з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Пасічник О.В., інші учасники справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, районний суд виходив з того, що ОСОБА_4 , при укладанні спірного договорудіяла саме від імені ОСОБА_1 однак, в заяві про забезпечення позову не наведено обсягу конкретних позовних вимог, з якими має намір звернутись позивачка до суду, не наведено ціни позову, а відсутність зазначених відомостей в заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на наступне.

Так, згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначається у постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від обставин справи у конкретному випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Як вбачається з заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, вона не містить в собі будь-яких обґрунтувань необхідності застосування заходів забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_3 здійснювати відчуження права власності на кімнату АДРЕСА_1 та заборони державним реєстраторам вчиняти дії направлені на реєстрацію відчуження права власності на кімнату АДРЕСА_1 , а в матеріалах справи відсутні докази існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову вважається заява, яка підтверджена даними про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини, зокрема, може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Разом з тим, матеріали справи таких відомостей не містять.

Сам по собі лише факт нерозрахування ОСОБА_3 за придбання кімнати ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_4 , на який посилалася представник ОСОБА_1 , не є, зважаючи на положення ст.ст.149, 150 ЦПК України, підставою для обмеження прав ОСОБА_3 у здійсненні нею передбачених законом цивільних прав.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції по суті постановлена правильна ухвала про відмову у забезпеченні позову, оскільки будь-яких доказів про наміри відповідача, спрямовані на відчуження майна, що у майбутньому може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову, позивачем не представлено, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Крім того, ухвала суду від 07.06.2019 року про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову від 05.06.2019 року не перешкоджає позивачу ініціювати перед судом вжиття заходів забезпечення позову шляхом подачі обґрунтованої заяви з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.12, 149, 151 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 07 червня 2019 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Слаєва Р.К., про визнання договору купівлі-продажу недійсним, припинення права власності, визнання договору дарування, зняття з реєстрації осіб, які втратили право користування залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 07.02.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда