Справа № 715/496/19
Провадження № 2/715/9/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Цуренка В.А.

секретаря судового засідання Майщук С.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Димківська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області про визнання права власності на 1/2 частку майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона проживала у шлюбі з ОСОБА_4 з 2008 року. Згідно рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.07.2017 року шлюб між ними було розірвано. Ще до шлюбу, рішенням Димківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 09.03.1992 року, ОСОБА_4 була надана у безстрокове користування земельна ділянка в розмірі 1200 м.кв. для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських споруд в с. Димка Глибоцького району Чернівецької області. Вказана земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1 . На даній земельній ділянці, ОСОБА_4 самостійно нічого не будував і будівництво почалось з часів їхнього спільного подружнього проживання. За час шлюбу на зазначеній вище земельній ділянці, вона разом із ОСОБА_4 побудували житловий будинок та господарські споруди, який складається з житлового будинку (літера А технічного паспорту), загальною площею 156,8 кв.м.; гаражу (літера Б технічного паспорту), загальною площею 48.3 кв.м.; літньої кухні (літера В технічного паспорту), загальною площею 58,4 кв.м. Їх будинок із господарськими спорудами будували спільними зусиллями, а саме: з 2008 року вона перебувала на роботі за кордоном у Італії, звідки висилала кошти ОСОБА_4 , який на той час ніде не працював, але займався будівництвом їхнього будинку. На даний час будівництво будинку та господарських споруд повністю не завершено, в експлуатацію не введено та немає державної реєстрації. Те, що будівництво почалось в 2008 році і те, що вона приймала безпосередню участь у будівництві, можуть підтвердити свідки. Також, те що вона приймала участь у будівництві спірного господарства і за її кошти здійснювались закупки будівельних матеріалів, підтверджується товарними чеками. Відповідно до «Звіту про оцінку майна» ринкова вартість нерухомості: незавершеного будівництва житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «В», відсоток готовності, якого складає 64% і становить 642 096 грн.

Тому просить суд, визнати за нею право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, а саме на:

- житловий будинок (літера А технічного паспорту), загальною площею 156,8 кв.м.;

- гараж (літера Б технічного паспорту), загальною площею 48,3 кв.м.;

- літня кухня (літера В технічного паспорту), загальною площею 58,4 кв.м, які розташовані по АДРЕСА_1 .

19 березня 2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про відкриття провадження у даній справі та призначено справу до підготовчого засідання.

04 квітня 2019 року відповідач ОСОБА_4 подав до суду відзив на позов в якому посилався на те, що зазначені вимоги не можуть бути задоволені, а факти викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України. Зазначає, що 28 березня 2008 року він уклав шлюб з позивачкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від шлюбу дітей не мають. 03 липня 2017 року шлюб між ними був розірваний рішенням суду. Також зазначив те, що разом з позивачкою ОСОБА_3 не проживав те не вів спільного господарство близько п`яти років. Отже, позивачка створила такі умови, при яких продовження спільного сімейного життя було неможливо, вони не розуміли і не поважали один одного і тому між ними склалися надзвичайно неприязні відносини майже з початку їхнього шлюбу. На підставі цього разом під час шлюбу вони ніколи не мали свого сімейного бюджету та перестали вести спільне господарство. Рішенням за № 5/2 р. від 31.03.1994 р., Димківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області йому було надано дозвіл приватизувати земельну ділянку загальною площею 0,30 га., цільове призначення якої: 0,25 га., для будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та 0,05 га., для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка площею - 0,25 га., для будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на сьогоднішній час не приватизована. За використання земельної ділянки особисто ним сплачується земельний податок з 1992 р. по сьогоднішній день (копії квитанцій додає). Вважає, що викладені обставини позивачем взагалі не відповідають дійсності. Зазначає, що відповідно до технічного паспорта за № 206/18 від 20 серпня 2018 року, спірне майно складається з:

- незавершеного будівництвом житлового будинку - літ. «А»; загальною площею 144,8 кв.м.; рік побудови 1992; відсоток готовності 46%;

- незавершена будівництвом прибудови літ. «А1»; загальною площею 12,0 кв.м.; рік побудови 1992;

- незавершеним будівництвом гаражу літ. «Б»; загальною площею 48,4 кв.м.; рік побудови 2005; відсоток готовності - 97%;

- незавершена будівництвом літньої кухні літ. «В»; загальною площею 50,8 кв.м.; рік побудови 2005; відсоток готовності - 86%;

- незавершена будівництвом мансарди літ. «Вмс»; загальною площею 50,8 кв.м.; рік побудови 2005;

- сход літ. «в»; рік побудови 2005;

- балкона літ. «в1»; рік побудови 2005.

Відсоток готовності незавершеного будівництвом житлового будинку в АДРЕСА_1 , станом на 20.08.2018 р. становить - 46%, згідно довідки виданої Глибоцького КРБТІ від 20.08.2018 р. за № 162.

Вищевказаний технічний паспорт виготовлений за його заявою та на підставі довідки виданої Димківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 06.08.2018 р. за № 765, де вказано «що самовільно новозбудований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами незавершений будівництвом який належить ОСОБА_4 згідно будівельного паспорту та був збудований у 1992 році».

Зазначає, що йому був виданий будівельний паспорт у 1992 році, за чинними на той час законодавчими нормами.

За використання земельної ділянки особисто ним сплачується земельний податок з 1992 р. по сьогоднішній день.

Придбання будівельних матеріалів використовуваних при будівництві вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями, було здійснено ним та його батьками, які допомагали йому у будівництві його будинку з початку 1990 року по сьогоднішній час. Цей факт відомий сільській раді та мешканцям його села, які можуть це підтвердити у судовому засіданні.

Тому просить суд, в задоволенні позову відмовити повністю.

13 травня 2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про продовження на 30 (тридцять) днів строк проведення підготовчого провадження у даній справі.

14 червня 2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення даної справи до судового засідання.

15 серпня 2019 року від представника позивача адвоката Ватаманюка Юрія Миколайовича до суду надійшло клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

16 серпня 2019 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про призначення у даній справі судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у даній справі на час проведення експертизи.

16 червня 2020 року до суду повернулася дана справа з висновком експерта.

17 червня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про поновлення провадження у даній справі.

05 серпня 2020 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про надання ОСОБА_3 термін для усунення недоліків позовної заяви.

25 серпня 2020 року ОСОБА_3 надала суду чек про сплату судового збору на виконання ухвали суду від 05.08.2020 року.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Ватаманюк Юрій Миколайович в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явився, однак його представник адвокат Боднарюк Костянтин Васильович позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав, що зазначені у відзиві на позов.

Представник третьої особи Димківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, а також визначив наступні правові норми, що їх регулюють.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 з 2008 року.

Згідно рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.07.2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Димківської сільської ради Глибоцького району чернівецької області від 09.03.1992 року, ОСОБА_4 була надана у безстрокове користування земельна ділянка в розмірі 1200 м.кв. для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських споруд в с. Димка Глибоцького району Чернівецької області. Вказана земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту №25 від 26 березня 2018 року та звіту про оцінку майна (DH180411-001), незавершений будівництвом житловий будинок літ. «А», літня кухня літ. «Б», гараж літ. «В», відсоток готовності якого складає 64%, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-13).

Згідно технічного паспорту №25 від 20 серпня 2018 року та довідки Глибоцького комунального районного бюро технічної інвентаризації №162 від 20.08.2018 року, спірне майно складається з:

- незавершеного будівництвом житлового будинку - літ. «А»; загальною площею 144,8 кв.м.; рік побудови 1992; відсоток готовності 46%;

- незавершена будівництвом прибудови літ. «А1»; загальною площею 12,0 кв.м.; рік побудови 1992;

- незавершеним будівництвом гаражу літ. «Б»; загальною площею 48,4 кв.м.; рік побудови 2005; відсоток готовності - 97%;

- незавершена будівництвом літньої кухні літ. «В»; загальною площею 50,8 кв.м.; рік побудови 2005; відсоток готовності - 86%;

- незавершена будівництвом мансарди літ. «Вмс»; загальною площею 50,8 кв.м.; рік побудови 2005;

- сход літ. «в»; рік побудови 2005;

- балкона літ. «в1»; рік побудови 2005.

Відсоток готовності незавершеного будівництвом житлового будинку в АДРЕСА_1 , станом на 20.08.2018 р. становить - 46%. (а.с.42-44).

Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 19073 від 04 березня 2020 року Будівельна готовність незавершеного будівництвом одноповерхового з мансардою житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на дату обстеження 05.12.2019 року становить: 36,16%. Встановити коли (у якому році) побудований фундамент незавершеного будівництвом житлового будинку в домоволодінні по АДРЕСА_1 не надається можливим. Встановити коли побудовані незавершені будівництвом житловий будинок літ. «А», гараж літ. «Б» та літня кухня літ. «В» в будинковолодінні по АДРЕСА_1 не надається можливим. Вартість фундаменту незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 в поточних цінах станом на дату обстеження 05.12.2019 року становить 68207 грн. Вартість незавершеного будівництвом житлового будинку літ. «А», гаражу літ. «Б» та літньої кухні літ. «В» в будинковолодінні по АДРЕСА_1 , визначена витратним підходом в поточних цінах станом на дату обстеження 05.12.2019 року та становить 949465 грн. У відсотковому співвідношенні вартість фундаменту житлового будинку до загальної вартості майна: самочинно зведеного незавершеного будівництвом житлового будинку, господарських будівель і споруд в домоволодінні по АДРЕСА_1 складає: 7,2%.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним до шлюбу; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Верховний Суд України у свої постанові № 6-612цс15 від 01 липня 2015 року зазначив, що з метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із зазначеного загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю, суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відповідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використанні в процесі його будівництва.

Згідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто за загальним правилом позивач має довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,- «вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом».

Згідно ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

На думку суду, позивачка належними і допустимими доказами не довела у встановленому законом порядку того, що спірне майно, було набуто під час шлюбу, не доведено обсяг такого майна.

Як встановлено судом, спірне майно, зокрема будівництво будинку було розпочате до перебування сторін у шлюбі, зворотного позивачем належними і допустимими доказами не доведено.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в судовому засіданні підтвердили той факт, що вказаний житловий будинок будувався приблизно з 1992 року ОСОБА_4 та його родичами.

Показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що будівництво даного будинку розпочалося приблизно з 2010 року і ОСОБА_4 не здійснював жодної участі у будівництві та не допомагав фінансово, а всі кошти надсилала позивачка ОСОБА_3 суперечать показанням вказаних вище свідків і матеріалам справи. Більш того ОСОБА_8 є подругою позивачки, а ОСОБА_9 сестрою позивачки, а тому вони заінтересовані в результатах розгляду справи.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні стверджував, що він з 2007 року їздить за кордон та позивачка є його клієнткою та передавала гроші та посилки з 2007 року. Стверджує, що передавав гроші, від позивачки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вказані обставини повторювались близько 10 разів. Про будівництво нічого не відомо.

За таких обставин, суд вважає, що позивачкою в судовому засіданні не доведено факт того, що вона пересилала кошти відповідачу саме для будівництва будинку.

Також враховуючи результати судової експертизи та проаналізувавши документи, що наявні в матеріалах справи, вважаю, що в технічному паспорті за №206/18 від 20 серпня 2018 року більш вірно зазначені дані, щодо року побудови будинку та відсотків готовності (46%), оскільки, вони наближені до висновку судової експертизи (згідно якого відсоток готовності житлового будинку становить 36%), на відміну від даних, що зазначені в технічному паспорті за №25 від 26 березня 2018 року, в якому рік побудови будинку зазначений 2010 та відсоток готовності 64%.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 68, 70, 71 СК України, ст.ст. 331, 368, 376 ЦК України, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 23, 76-81, 133, 259, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Димківська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області про визнання права власності на 1/2 частку майна відмовити повністю.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 жовтня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя: