Справа №489/6564/19
Провадження №2/489/1065/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Друга миколаївська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визначення розміру часток та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила суд: визначити, що долі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 складають по 1/5 частки за кожним; визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/5 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 25,5 кв. м.. Мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.10.1996 року квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 25,5 кв. м. належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , після її смерті, вона як донька, єдиний спадкоємець першої черги, фактично прийняла спадщину, так як проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавицею за однією адресою: АДРЕСА_2 . Шлюб між її батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано 18 грудня 1991 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_4 , вона є його єдиною спадкоємицею. На теперішній час у спірній квартирі проживає її син, відповідач по справі ОСОБА_2 . 06 квітня 2017 року вона звернулася до Другої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України. Проте, державним нотаріусом дано усну відмову, оскільки спірна квартира перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток.

Від представника третьої особи надійшли пояснення по справі, відповідно до яких зазначає, що в частині позовних вимог щодо визначення права власності на частку квартири, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності не можуть бути задоволені з наступних причин. Другою миколаївською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . Позивачка ОСОБА_1 відмовилася від прийняття спадщини на користь іншої особи, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 та ст. 1274 ЦК України вважається такою, що спадщину не прийняла.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає.

Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Проти задоволення позову не заперечують.

Від державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 25,5 кв. м. належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 жовтня 1996 року виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого в ММБТІ 09.12.1996 року за реєстровим № 16481.

Вказане підтверджується довідкою з Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 20.12.2019 року за вих. № 3389.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 12.05.2020 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність. Аналогічні положення містяться в ст. 5 ЦК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Порядок виділу та поділу майна, що належать особам на праві спільної часткової власності встановлюється Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із ст. 370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Стаття 357 ЦК України визначає, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ст. 372 ЦК УКраїни).

Тобто, із даної норми Закону вбачається, що сторони по справі мають право на поділ спільного сумісного майна і їх частки є рівними по 1/5 частині від всієї квартири.

У відповідності до вимог ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними.

Згідно п. 3. 4 Узагальнення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Пунктом 17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ встановлено, що з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Із врахуванням вищенаведеного та того, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави для збільшення чи зменшення часток, суд приходить до висновку, що позов в частині визначення часток слід задовольнити та визначити рівний розподіл часток між співвласниками спірного майна, визначивши, що частка кожного співвласника у належній на праві спільної сумісної власності квартирі АДРЕСА_1 , становить по 1/5 частки за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Щодо позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 право власності на 3/5 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 25,5 кв. м., суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 25,5 кв. м. належить на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 по 1/5 частки за кожним.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірвано 18 грудня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого 06.04.2017 року, ОСОБА_6 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на " ОСОБА_1 ".

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .

Позивачка зазначає, щовона як донька, єдиний спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_5 , фактично прийняла спадщину, так як проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавицею за однією адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки ЖКП ММР "Південь" від 10.07.2017 року за вих. № 1161, ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 19 травня 1966 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з нею проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2 з 05.06.1988 року по теперішній час, ОСОБА_1 з 08.12.1987 року по 12.08.2005 року, ОСОБА_4 з 19.05.1966 року по 20.10.2016 року.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22.01.2020 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) ст. 1216 ЦК.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ст. 1217 ЦК.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) ст. 1220 ЦК.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини ст. 1222 ЦК.

Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі ст. 1226 ЦК.

Відповідно до статті 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Так, статтею 1261 ЦК України, передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1279 ЦК України, спадкоємці, які протягом не менш як одного року до часу відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем однією сім`єю, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку в розмірі частки у спадщині, яка їм належить. Спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення.

Позивачка зазначає, щовона як донька, єдиний спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_4 , фактично прийняла спадщину, так як проживала разом зі спадкодавицем за однією адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ними зареєстрований її син ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки ЖКП ММР "Південь" від 04.04.2017 року за вих. № 840, ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з ним проживав та був зареєстрований ОСОБА_2 .

06 квітня 2017 року від ОСОБА_1 до Другої миколаївської державної нотаріальної контори надійшла заява про відмову від належної їй частки у спадщини, яка залишилася після смерті її батька ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , не звертався.

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 139/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає доведеним факт прийняття спадщини позивачкою після смерті її матері, оскільки вона була зареєстрована зі спадкодавицею на момент смерті останньої за однією адресою, тому вимога щодо спадкування 1/5 частки спірного майна після смерті ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

В той час, вимога, щодо визнання права власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з огляду на відмову позивачки у прийнятті спадщини на користь її онука ОСОБА_2 .

Також 1/5 частка спірної квартири належить позивачці у зв`язку з визначенням часток за дійсним судовим рішенням.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 142, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Друга миколаївська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визначення розміру часток та визнання права власності задовольнити частково.

Визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 по 1/5 частки за кожним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Друга миколаївська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Миру, 46/1.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «12» жовтня 2020 року.