Провадження № 2/201/3462/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Південукргеологія» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за період затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 жовтня 2020 року звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до КП «Південукргеологія», в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати, а саме вихідну допомогу при звільненні у розмірі тримісячного середнього заробітку, яка передбачена ст. 44 КЗпП України, заборгованість із виплати заробітної плати та грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, на суму 53 802,04 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення рішення та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 ,80 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначає, на підставі Наказу № 28-к від 25 лютого 2020 року її було призначено бухгалтером першої категорії з 26 лютого 2020 року з посадовим окладом 7 330 грн. на місяць та виплатою доплати за інтенсивність праці у розмірі 30% посадового окладу на умовах роботи підприємства.

15 липня 2020 року у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати на підприємстві вона подала заяву про звільнення. Наказом № 64-К від 29 липня 2020 року її було звільнено за власним бажанням у зв`язку з невиконанням адміністрацією підприємства законодавства про працю України згідно ст. 38 КЗпП України, в якому зазначено виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу згідно зі ст. 44 КЗпП України у розмірі тримісячного середнього заробітку та компенсацію за невикористану щорічну основну та додаткову відпустку у розмірі 13 календарних днів.

На теперішній час сума заборгованість по заробітній платі становить 53 802,04 грн, які вона просить стягнути з відповідача на її користь.

Оскільки в день звільнення з нею не було проведено остаточного розрахунку, тому пославшись на вимоги ст. ст. 116,117 КЗпП України просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30 липня 2020 року по дату винесення рішення (а.с. 1-6).

11 грудня 2020 року до суду надано відзив на позов в якому в.о. генерального директора Сіцькова О.В. зазначила, що дійсно згідно Наказу № 64-к від 29 липня 2020 року ОСОБА_1 було звільнено на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. За період її роботи з лютого 2020 року по липень 2020 рік утворилась заборгованість по заробітній платі у розмірі 62 579,40 грн.

30 вересня 2020 року відповідачем сплачено ОСОБА_1 заборгованість за лютий - березень 2020 рік. - 8 777,36 грн.

Згідно протоколу № 3 / 4 - 2020 від 03 липня 2020 року засідання комісії по трудовим спорам КП «Південукргеологія» у виконавчій службі Соборного відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист позивача щодо виплати їй заборгованості по заробітній платі за квітень травень 2020 рік в розмірі 11 341,68 грн.

Таким чином, борг підприємства з невиплаченої заробітної плати перед позивачем становить 42 416,25 грн. (62 579,40 грн. (нарахована сума заборгованості) 8 821,47 грн (виплачена відповідачем) 11 341,68 (буде виплачена за виконавчим листом) які вони визнають та не заперечують в цій частині проти позовних вимог.

Стосовно середнього заробітку за час затримки розрахунку пояснили, що в зв`язку з існуючими судовими рішеннями та арешту рахунків підприємство не має можливості вчасно виплатити заробітну плату, а тому в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні просили застосувати принцип розумності, справедливості та співмірності (а.с. 33-35).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 жовтня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.21).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Південукргеологія» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за період затримки розрахунку (а.с.22-23).

Від позивача 11 листопада 2020 року до суду надійшли клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.28).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що Наказом № 28-к від 25 лютого 2020 року ОСОБА_1 призначено бухгалтером першої категорії з 26 лютого 2020 року з посадовим окладом 7 330 грн. на місяць та виплатою доплати за інтенсивність праці у розмірі 30% посадового окладу на умовах роботи підприємства (а.с. 9)

15 липня 2020 року у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати на підприємстві ОСОБА_1 подала заяву про звільнення (а.с. 10).

Наказом № 64-К від 29 липня 2020 року ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням у зв`язку з невиконанням адміністрацією підприємства законодавства про працю України згідно ст. 38 КЗпП України, в якому зазначено виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу згідно зі ст. 44 КЗпП України у розмірі тримісячного середнього заробітку та компенсацію за невикористану щорічну основну та додаткову відпустку у розмірі 13 календарних днів (а.с. 11).

Згідно довідки № 01/12-571 від 24 вересня 2020 року заборгованість підприємства з заробітної плати ОСОБА_1 за період з 26 лютого 2020 року по 31 липня 2020 року становить 82 600,81 грн. (а.с. 16 ).

Станом на 22 вересня 2020 рік заборгованість підприємства з невиплаченої заробітної плати ОСОБА_1 становить 62 579,40 грн, що підтверджується довідкою від 24 вересня 2020 року за № 01/12-572 (а.с.17).

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 отримала заробітну плату в розмірі 8 777,36 грн. (а.с. 18).

01 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до голови комісії по трудових спорах КП «Південукргеологія», стосовно стягнення з відповідача на її користь заробітної плати в сумі 11 341, 68 за квітень травень 2020 рік (а.с. 39).

Згідно протоколу № 3 / 4 - 2020 від 03 липня 2020 року засідання комісії по трудовим спорам КП «Південукргеологія» у виконавчій службі Соборного відділу державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист позивача щодо виплати їй заборгованості по заробітній платі за квітень травень 2020 рік в розмірі 11 341,68 грн. (а.с.40-41)

Відповідно до частин першої, третьої, шостої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У статті 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У відповідності до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 1 ст. 83 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Так, станом на 22 вересня 2020 року заборгованість відповідача стосовно не виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 становить 53 802,04 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 .

Суд не бере до уваги посилання відповідача стосовно відмови в частині стягнення заробітної плати за квітень травень 2020 рік в розмірі 11 341,68 грн., оскільки відповідачем не надано доказів, отримання ОСОБА_1 зазначеної суми.

Стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки виплати при звільненні за період з 30 липня 2020 року по день винесення рішення суд виходить з наступного розрахунку.

Розмір середньоденної заробітної плати складає 501,21 грн.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 30 липня 2020 року по день винесення рішення 22 грудня 2020 року складає 51 123,42грн. (501,21 грн.* 102 робочі дні). Розмір середнього заробітку за час затримки є справедливим та пропорційним розміру заборгованості заробітної плати ОСОБА_1 .

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати розподілити на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Південукргеологія» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за період затримки розрахунку задовольнити.

Стягнути з Казенного підприємства «Південукргеологія» (, м. Дніпро, вул. Чернишевського, буд. 11) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) заборгованість із заробітної плати в розмірі 53 802,04 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку в розмірі 51 123,42грн.

Стягнути з Казенного підприємства «Південукргеологія» (, м. Дніпро, вул. Чернишевського, буд. 11) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.О. Демидова