1Справа № 335/1107/19 2/335/134/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Морозова П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі ПАТ «Запоріжжяобленерго»), яку під час розгляду справи уточнила, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.11.2018 року по 13.03.2019 року у розмірі 35 397 грн. 00 коп. та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 840 грн. 80 коп.
Ухвалою суду від 31.01.2019 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
23.04.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, а в подальшому доповнення відзиву на уточнену позовну заяву, в якому викладені аргументи щодо наведених відповідачем заперечень проти позову, відповідно до якого ПАТ «Запоріжжяобленерго» проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні у повному обсязі.
Представником позивача на відзив та доповнення до відзиву на уточнену позовну заяву надані суду відповіді.
У судове засідання представник позивача адвокат Дерев`янко І.О. не зявилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимог ОСОБА_1 наполягає.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просить позовні вимоги задовольнити, а представник відповідача ОСОБА_2 просить у позові відмовити.
Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала в ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаді інженера з програмного забезпечення комп`ютерів, однак була звільнена з підприємства 02.11.2018 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, відповідно до наказу № 4438к від 02.11.2018 року, що підтверджується копією трудової книжки, долученої до справи.
При звільненні позивачу не була виплачена заборгованість із заробітної плати та не проведено повний розрахунок, що підтверджується довідкою ПАТ «Запоріжжяобленерго» про невиплачену заробітну плату.
Відповідно до довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» про погашену зарплату, вбачається, що заборгованість в сумі 49 128 грн. 20 коп., яка виникла перед позивачем ОСОБА_1 була погашена відповідачем в повному обсязі 14.03.2019 року.
Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
За ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно з ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
У відповідності зі ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» про середній заробіток за період вересень 2018 року жовтень 2018 року, середньоденна заробітна плата позивача ОСОБА_1 складала 393 грн. 30 коп.
Як встановлено під час розгляду справи, затримка розрахунку з дня звільнення до дня фактичного розрахунку ПАТ «Запоріжжяобленерго» з позивачем ОСОБА_1 становить 90 робочих днів, що не заперечується сторонами у справі, а отже середня заробітна плата за затримку розрахунку при звільненні за період з 02.11.2018 року по 13.03.2019 року становить 35 397 грн. 00 коп. (із розрахунку 393 грн. 30 коп. * 90).
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки матеріалами справи підтверджено порушення трудових прав позивача. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає.
Також судом приймається до уваги, що пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 року № 13» передбачено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідним обов`язком роботодавця та працівника, суд повинен визначати суму, що підлягає стягненню без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.
Відповідно п. 3 Розділу ІІІ Порядку, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.
Згідно ст. 18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати.
Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України, компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб.
Зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., сплачений позивачем під час розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за затримку у розрахунку по заробітній платі при звільненні за період з 02.11.2018 року по 13.03.2019 року у розмірі 35 397 грн. 00 коп. (сума без відрахування обов`язкових платежів та зборів), та судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., а всього стягнути 36 237 грн. 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні, касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.
Повні відомості про сторін згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 06.02.2020 року.
Повний текст рішення виготовлений 10.02.2020 року.
Суддя В.О. Макаров