УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді - Перекупка І.Г.,

при секретарі судового засідання Капустинської Г.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ратушної О. В, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

встановив:

Старший державний виконавець Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ратушна О. В., звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника, директора ТзОВ «Гранбет» ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання державний виконавець вказує на те, що на виконанні Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) знаходиться виконавче провадження 60873072 з виконання наказу № 906/590/19 виданого Господарським судом Житомирської області від 08.11.2019 про стягнення заборгованості з ТзОВ "Гранбет" на користь ТзОВ "Українська залізнична магістраль" боргу на загальну суму 303379,43 грн.

19 лютого 2020 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому документі, однак боржника або наявного йому майна не виявлено, про що складно акт.

Директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранбет» є фізична особа, громадянин України ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», директор є одноособовим виконавчим Товариства на якого покладено обов`язок вирішувати усі питання, пов`язані з управлінням щодо діяльністю цього Товариства та нести відповідальність. Директор представляє інтереси юридичної особи і діє без довіреності.

На вимогу державного виконавця, божником самостійно рішення суду не виконано. Про причини такого невиконання державного виконавця повідомлено не було. У зв`язку із чим, відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення.

Як зазначає державний виконавець, боржником вчиняються наступні дії (бездіяльність), що свідчать про навмисне (свідоме) невиконання останнім, покладених на нього обов`язків.

На прийоми до державного виконавця директор TOB "Гранбет" ОСОБА_1 , не з`являється. З усіх відомих розрахункових рахунків Товариства кошти відсутні, проте діяльність боржника, як юридичної особи здійснюється (державна реєстрація не скасована та не припинена).

Враховуючи те, що, особа навмисно вчиняє дії спрямовані на перешкоджання виконанню судового рішення, державний виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Вивчивши й дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до частин 1-2 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Вивчивши наявні матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення подання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та у порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, а саме: подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов`язково має містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім`я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); підтвердження факту ухиляння боржника від виконання своїх зобов`язань.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Згідно узагальнень, наданих Верховним судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисномучи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного суду України, особа, яка має невиконанні зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обов`язкове обмеження у праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутись і бути об`єктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях "Голдер проти Великої Британії" від 21.02.1975 року, "Де Жуффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку будь-яка особа при зверненні до суду із заявою, скаргою чи поданням повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду. Подання не може ґрунтуватись на припущеннях.

У той же час, з наданих до суду матеріалів виконавчого провадження, суд не вбачає ухилення боржника від виконання рішення суду.

Тобто, відсутні докази, того, що боржнику відомо про наявність виконавчого провадження та стягнення з нього коштів на підставі судового рішення, державним виконавцем суду не надано.

Як вбачається із копій матеріалів виконавчого провадження, в останніх наявні виклики державного виконавця керівнику TOB "Гранбет", однак в матеріалах відсутні відомості про їх направлення та отримання.

Також у матеріалах провадження не міститься будь-яких доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вживались дії для виконання рішення суду для розшуку боржника.

Поміж того, головним державним виконавцем не надано суду документальних чи інших даних про те, що ОСОБА_1 має намір виїхати за межі України і таким чином ухилитись від виконання обов`язку, покладеного на нього рішенням суду та інших компетентних органів.

Враховуючи наведене, з урахуванням відсутності доказів умисного ухилення боржника від виконання судового рішення, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

Керуючись ст.ст. 353, 354, 441 ЦПК України, суд, -

Постановив:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ратушної О. В. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. Г. Перекупка