Справа № 357/3605/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

21 жовтня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі - Вангородській О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звернувся до суду з даним позовом 08.04.2020 року обґрунтовуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.04.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Банк виконав умови договору, а відповідач, в свою чергу, його порушив, чим спричинив заборгованість, яка станом на 12.03.2020 року становить 118 731 грн. 53 коп. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти, тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 27.04.2020 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 05.08.2020 року постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до позову додано клопотання представника позивача, за довіреністю у справі, Гребенюка Олександра Сергійовича , про розгляд справи у відсутності представника банку, позовні вимоги позивач підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, ОСОБА_1 , в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов до суду не подав.

На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України).

Судом встановлено, що 26.04.2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, шляхом заповнення та підписанням анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якої відповідач підписавши дану заяву погодилась на Умови та правила надання банківських послуг, тобто був укладений договір, згідно якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копією анкети-заяви від 26.04.2010 р. (а.с.15), копією умов та правил надання банківських послуг (а.с.17-40).

Також, судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» ОСОБА_1 було надано наступні кредитні карти: № НОМЕР_1 - дата відкриття 22.12.2014 року, термін дії до 06/18; НОМЕР_2 - дата відкриття 11.05.2016 року, термін дії до 05/19 (а.с.14), а з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта - ОСОБА_1 (а.с.13), вбачається, що 20.06.2015 року відбувся старт карткового рахунку : № НОМЕР_3 , за яким 11.05.2016 року встановлено кредитний ліміт 0.00 грн., 24.05.2018 року - збільшено кредитний ліміт 20000,00 грн., 24.05.2018 року - збільшено кредитний ліміт 22 000,00 грн., 15.12.2018 року - знижено кредитний ліміт 0.00 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

З наданого позивачем розрахунку (а.с.4-8), вбачається, що заборгованість за договором станом на 12.03.2020 року становить 118 731 грн. 53 коп. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 51074 грн. 57 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 - 19253 грн. 52 коп., пені - 42273 грн. 37 коп., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп. та штраф (процентна складова) - 5630 грн. 07 коп.

В п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.6 Договору.

Овердрафт (п.1.1.1.52 Договору) - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Згідно з п. 2.1.1.5.5 Договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

А згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлюється тарифами договору.

А тарифами передбачено нарахування штрафу при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань більш ніж на 30 днів: 500 грн. + 5 % від суми позову.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту за приписами п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, а у разі невиконання зобов`язань за договором у відповідності до п.2.1.1.5.6 даних Умов, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту /у тому числі простроченого кредиту та овердрафту/, оплатити винагороди банку.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України); пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином, неустойка (штраф або пеня) є санкцією за порушення боржником грошового зобов`язання і є видом матеріальної відповідальності.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору, а саме пунктом 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності у разі прострочення виконання зобов`язань, в тому числі тіла кредиту і відсотків.

У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків по кожному з грошових зобов`язань.

Отже, умовами договору передбачено одночасно два види цивільно - правової (матеріальної) відповідальності боржника за ті самі порушення - зокрема за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання - у даному випадку несвоєчасну або у неповній мірі сплату тіла кредиту і процентів за користування кредитом, з єдиною різницею видів відповідальності, яка полягає у тому, що підставою для нарахування неустойки у виді штрафу є прострочення (несплата) протягом 30 днів, а для нарахування пені наявність прострочених зобов`язань на суму від 100 грн..

Позивач просить за порушення боржником умов договору і порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором по сплаті кредиту і відсотків, стягнути з відповідача і пеню, передбачену у разі прострочення зобов`язань і штраф, передбачений у разі прострочення на 30 днів у фіксованому розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. При цьому позивач, як на підставу для стягнення штрафу посилається на п. 2.1.1.7.6 Умов, але до позову не долучено розрахунку суми даного штрафу, з чого він складається та конкретно, за яке прострочення і коли, або за яке інше порушення він нарахований.

Враховуючи вищевикладене, а також положення ст. 549 ЦК України, згідно якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності (неустойки), а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення прострочення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача одночасно зобов`язання і по сплаті штрафу та по сплаті пені.

Тому, враховуючи вищенаведене, розглядаючи справу лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих доказів, дотримуючись принципу диспозитивності і рівності сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафів.

Такі висновки суду відповідають і правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15.

Крім того, позивач просить стягнути заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в розмірі 19253,52 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, тобто вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Із розрахунку (а.с.8) вбачається, що відсотки за ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховувались виходячи із процентної ставки 84% річних, починаючи з 01.10.2019 року по 12.03.2020 року, однак у розрахунку не зазначено з якого розміру прострочення платежу нараховані річні проценти, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за який період прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тому, суд вважає, що позивач не надав суду жодного доказу у підтвердження правильності нарахованих відсотків за ст. 625 ЦК України, не заявляв клопотань про призначення судової бухгалтерської експертизи з метою визначення розміру відсотків, передбачених ст. 625 ЦК України, а наданих до матеріалів справи доказів недостатньо для того, щоб суд мав можливість вирахувати розмір вказаних відсотків.

Окрім цього, при вирішенні питання про стягнення річних нарахованих, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду України (постанова від 03.07.2019, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) визначено, що: « роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав заяву і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак умови договору порушив.

Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до часткового задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 93 347 грн. 94 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 51074 грн. 57 коп. та пені - 42273 грн. 37 коп.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 1 652 грн. 61 коп.

Керуючись ст. 11, 259,526, 610, 611, 625, 627,634, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 274-279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського,1Д) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 26.04.2010 року в розмірі 93 347 грн. (дев`яносто три тисячі триста сорок сім гривень 94 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у справі в розмірі 1 652 грн. (одна тисяча шістсот п`ятдесят дві гривні 61 копійки).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення складено 21.10.2020 року.

СуддяО. В. Бондаренко