ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1830/20 Справа № 183/3498/17 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району, Черкаська селищна рада Новомосковського району про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2017 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району, Черкаська селищна рада Новомосковського району про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , зняття з реєстраційного обліку.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району, Черкаська селищна рада Новомосковського району про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , зняття з реєстраційного обліку відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району, Черкаська селищна рада Новомосковського району про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , зняття з реєстраційного обліку та винести по справі нове рішення, яким задовольнити його позов повністю.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачі не проживали у квартирі з поважних причин, однак продовжували ставитися до неї як до свого житла, а їх тимчасова відсутність, в даному випадку, викликана особливими обставинами укладенням шлюбу позивача з іншою жінкою, та вселення її у виділене відповідачам у користування житлове приміщення.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі ордеру № 47 від 12 березня 2003 року позивачеві ОСОБА_1 на сім`ю, яка складається з дружини - ОСОБА_2 та дочки - ОСОБА_3 , надано дозвіл на вселення в жиле приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_1 , квартира складається з однієї кімнати, площею 18,84 кв.м. (а.с. 7).

У зазначеній квартирі зареєстрованими значаться: ОСОБА_1 основний квартиронаймач, ОСОБА_2 колишня дружина, ОСОБА_3 , - донька, ОСОБА_4 син, про що свідчить довідка про склад сім`ї, видана 02.06.2017 року (а.с. 8).

Актом від 10 серпня 2005 року, складеним комісією у складі: депутата селищної ради Мисникович А.С., інспектора Черевко М.В., спеціаліста ОСОБА_5 , інженера техніка ОСОБА_6 зазначено про те, що ОСОБА_7 та її дочка ОСОБА_3 не проживають за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживають по АДРЕСА_3 (а.с. 10).

Актом від 15.06.2017, затвердженим начальником Будинкоуправління №2 Гвардійської КЕЧ району зазначено про те, що гр. ОСОБА_2 , без жодних правових підстав, з 2006 року по 2013 рік здавала в піднайом квартиру по АДРЕСА_2 , фактично в цій квартирі відповідачі не проживають, без реєстрації проживали за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 9).

Актом від 10 листопада 2014 року, затвердженим секретарем Черкаської селищної ради, зазначено про те, що в квартирі по АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , а колишня дружина та донька в квартирі не проживають більше 10 років (а.с. 11).

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 01.09.2018 року навчається в Харківському національному економічному університету імені Семена Кузнеця, на 1 курсі у групі за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти денного відділення факультету Міжнародних економічних відносин з терміном закінчення навчання 30 червня 2022 року, довідка видана для пред`явлення до будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району (а.с. 73).

З пояснень свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , допитаних у судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що відповідачі в квартирі не проживають, ключів від квартири не мають.

Такі обставини відповідачами не спростовані.

Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом статей 71, 72 ЖК Української РСР наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановленні ст. 71 ЖК України.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2004 року відповідач добровільно разом зі своїми речами та донькою виїхала зі спірної квартири, а в 2005 році шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_2 було розірвано. Після цього відповідачі жодного разу за 15 років не намагались користуватись спірною квартирою.

Крім того, відповідачі не звертались, ні до правоохоронних органів з приводу здійснення позивачем перешкод у користуванні квартирою, а ні до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою.

Таким чином жодних перешкод у користуванні квартирою по АДРЕСА_2 відповідачам з боку позивача здійснено не було, відповідачі з власної ініціативи не проживають за місцем реєстрації більше року, оплату комунальних послуг не здійснюють.

Відповідачі ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані апеляційному суду не надала доказів поважності причин не проживання у житлі власника-позивача, право на користування спірним житлом не відшукувала.

Разом з тим, 12.09.2014 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 та з якою на даний час проживає у спірній квартирі, разом з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, обставини справи свідчать про те, що відповідачі понад рік не проживають у квартирі позивача без поважних причин та це належно підтверджено доказами, наданими позивачем, і не спростовано відповідачем.

Аналізуючи викладене та враховуючи те, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, з 2004 року відповідачі не проживають за місцем реєстрації, а матеріали справи не містять доказів того, що позивач якимось чином чинив відповідачам перешкоди у користуванні житловим будинком, колегія суддів приходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району, Черкаська селищна рада Новомосковського району про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , зняття з реєстраційного обліку задоволенню.

Необхідно визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняти їх з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2019 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Будинкоуправління № 2 Гвардійської КЕЧ району, Черкаська селищна рада Новомосковського району про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , зняття з реєстраційного обліку задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняти їх з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича