Номер провадження: 22-ц/813/6824/20
Номер справи місцевого суду: 509/5694/19
Головуючий у першій інстанції Козирський Є.С.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Козирського Є.С. 28 лютого 2020 року у смт. Овідіополь Одеської області, -

встановила:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах (а.с. 1-6).

В обгрунтування позову посилалась на те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь на малолітню дитину, але ухиляється від своїх обов`язків в зв`язку з чим за ним виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 91 879,50 грн. та в розмірі 70 000,00 грн. (додаткові витрати на лікування). У зв`язку із чим, просила суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по виплаті аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 91 879,50 грн., пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 27 970,71 грн., заборгованість по виплаті аліментів на додаткові витрати, пов`язані з лікуванням неповнолітнього сина у розмірі 70 000,00 грн., пеню за прострочення сплати аліментів на додаткові витрати, пов`язані з лікуванням неповнолітнього сина у розмірі 21 240,00 грн.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 27 970,71 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати додаткових витрат, пов`язаних із лікуванням неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 21 240,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. (а.с. 57-60).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що позивач не надала жодного доказу, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини, а тому і право на стягнення пені у позивача відсутнє. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що необхідність оплати додаткових витрат на дитину обгрунтована заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 січня 2014 року №509/5004/13-ц, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не знав про його наявність, і вказане підтверджує факт відсутності вини платника у виникненні заборгованості (а.с. 63-66).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач перебували у шлюбі, який, відповідно до рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 вересня 2015 року, було розірвано.

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 листопада 2013 року (№ 509/5003/13-ц) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини усіх видів його місячного заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 листопада 2013 року і до повноліття дитини.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 січня 2014 року (509/5004/13-ц) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 кошти у розмірі 1000,00 грн. щомісяця на додаткові витрати, пов`язані з лікуванням неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 07 листопада 2013 року до 27 липня 2024 року.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, шо відповідачем, всупереч вимог ст.83, 178 ЦПК України, вчасно та в передбаченому Законом порядку не надано доказів поважності причин несплати ним аліментів.

Однак, при цьому, судом помилково взято до уваги розрахунок заборгованості, який був складений державним виконавцем згідно виконавчого листа №2-5003/13, виданого 04 лютого 2014 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , яким встановлено заборгованість за боржником ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01 вересня 2019 року у розмірі 91 879,50 грн.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 71 Закону України від21 квітня 1999 року?№ 606-ХІV?Про виконавче провадження визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною четвертою статті 74 цього Закону, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

У частині дев`ятій цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону, відповідно до частини дев`ятої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір..

Відповідно до частини першої статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Суд першої інстанції визнав розрахунок розміру пені за аліментами, наданий позивачкою, обгрунтованим та зазначив, що неустойку потрібно обчислювати з урахуванням правового висновку, викладеного у постановіВерховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі №6-300цс16, відповідно до якого, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

На підставі викладеного, одержувач аліментів має право тільки на стягнення неустойки (пені) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, а тому судом апеляційної інстанції був зроблений наступний розрахунок пені за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання - сплати аліментів.

Боргові періоди:

Сума заборгованостіВалютаДата початку розрахункуДата закінчення розрахунку
1000грн.01 листопада 2013 р.01 серпня 2019 р.

Розраховується за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn)

Розрахунок пені:

ДатаКількість днівСума боргуПеня
Листопад 2013301 000.00300.00
Грудень 2013311 000.00310.00
Січень 2014311 000.00310.00
Лютий 2014281 000.00280.00
Березень 2014311 000.00310.00
Квітень 2014301 000.00300.00
Травень 2014311 000.00310.00
Червень 2014301 000.00300.00
Липень 2014311 000.00310.00
Серпень 2014311 000.00310.00
Вересень 2014301 000.00300.00
Жовтень 2014311 000.00310.00
Листопад 2014301 000.00300.00
Грудень 2014311 000.00310.00
Січень 2015311 000.00310.00
Лютий 2015281 000.00280.00
Березень 2015311 000.00310.00
Квітень 2015301 000.00300.00
Травень 2015311 000.00310.00
Червень 2015301 000.00300.00
Липень 2015311 000.00310.00
Серпень 2015311 000.00310.00
Вересень 2015301 000.00300.00
Жовтень 2015311 000.00310.00
Листопад 2015301 000.00300.00
Грудень 2015311 000.00310.00
Січень 2016311 000.00310.00
Лютий 2016291 000.00290.00
Березень 2016311 000.00310.00
Квітень 2016301 000.00300.00
Травень 2016311 000.00310.00
Червень 2016301 000.00300.00
Липень 2016311 000.00310.00
Серпень 2016311 000.00310.00
Вересень 2016301 000.00300.00
Жовтень 2016311 000.00310.00
Листопад 2016301 000.00300.00
Грудень 2016311 000.00310.00
Січень 2017311 000.00310.00
Лютий 2017281 000.00280.00
Березень 2017311 000.00310.00
Квітень 2017301 000.00300.00
Травень 2017311 000.00310.00
Червень 2017301 000.00300.00
Липень 2017311 000.00310.00
Серпень 2017311 000.00310.00
Вересень 2017301 000.00300.00
Жовтень 2017311 000.00310.00
Листопад 2017301 000.00300.00
Грудень 2017311 000.00310.00
Січень 2018311 000.00310.00
Лютий 2018281 000.00280.00
Березень 2018311 000.00310.00
Квітень 2018301 000.00300.00
Травень 2018311 000.00310.00
Червень 2018301 000.00300.00
Липень 2018311 000.00310.00
Серпень 2018311 000.00310.00
Вересень 2018301 000.00300.00
Жовтень 2018311 000.00310.00
Листопад 2018301 000.00300.00
Грудень 2018311 000.00310.00
Січень 2019311 000.00310.00
Лютий 2019281 000.00280.00
Березень 2019311 000.00310.00
Квітень 2019301 000.00300.00
Травень 2019311 000.00310.00
Червень 2019301 000.00300.00
Липень 2019311 000.00310.00
Серпень 2019311 000.00310.00
Всього: 21 300.00

Таким чином, пеня за несвоєчасну сплату аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , на утримання дитини ОСОБА_3 , за вказані періоди, складає 21 300 грн., і саме ця сума має бути стягнута на користь позивача.

Вказане відповідає правової позиції, висловленої у постанові від 25 квітня 2018 року Великою Палатою Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18).

Крім того, колегія суддів зауважує, що частиною четвертою ст. 196 СК України передбачено, що у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника, такий платник зобов`язаний, на вимогу одержувача додаткових витрат, сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про стягнення пені по заборгованості на несплату додаткових витрат на дитину, оскільки, як вже вказувалось вище, у такому випадку, платник зобов`язаний, на вимогу одержувача додаткових витрат, сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми.

Однак, оскільки позивачем, як одержувачем додаткових витрат, не було заявлено відповідних позовних вимог, суд апеляційної інстанції, згідно положень ст. 367 ЦПК України, позбавлений повноважень вийти за межі розгляду справи та вирішити це питання.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення пені за просторочення сплати аліментів, та стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 , пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 листопада 2013 року по 01 серпня 2019 року у розмірі 21 300 грн. У задоволенні іншої частини вимог необхідно відмовити.

Також, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що позивач не надала жодного доказу, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини, а тому і право на стягнення пені у позивача відсутнє. Так, апелянту не було відомо про ухвалення Овідіопольським районним судом Одеської області рішення від 25 листопада 2013 року у справі №509/5004/13-ц, яким стягнуто з останнього аліменти на користь позивача.

Колегія суддів враховує, що з тексту вказаного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 листопада 2013 року, яке міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що ОСОБА_1 про дату, час?та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив суд відкласти слухання справи на 1 місяць, у зв`язку з його виїздом, не надавши при цьому належних документальних підтверджень поважності своєї неявки до суду, що, на думку суду, було штучним затягуванням розгляду справи та зловживанням своїми процесуальними правами, передбаченими ст.ст. 27,31 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення). Також, з даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що дане судове рішення не було оскаржене сторонами у справі та набуло законної сили. Вказане спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про його нібито необізнаність про існування цивільної справи №509/5004/13-ц.

Також, згідно ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 вересня 2020 року у справі №509/5004/13-ц, яка набрала законної сили, судом було задоволено подання головного державного виконавця Овідіопольського РВДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) Боєвої О.О. про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для постановлення вказаної ухвали стало те, що боржником ОСОБА_1 не погашена сума заборгованості за виконавчим листом № 509/5003/13, виданим Овідіопольським районним судом Одеської області 04 лютого 2014 року про стягнення аліментів з на користь ОСОБА_4 на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 07 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, та виконавчим листом № 2-5004/13, виданим Овідіопольським районним судом Одеської області 18 березня 2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати, пов`язані з лікуванням дитини у розмірі 1 000 грн. щомісяця починаючи з 07 листопада 2013 року і до 27 липня 2024 року, боржник ухиляється від виконання зобов`язань за рішеннями суду, та не сплачує грошову суму за виконавчими листами, а також ухиляється від явки до Овідіопольського РВДВС ПМУ МЮ (м. Одеса).

Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 січня 2014 року у справі №509/5004/13-ц, яким було стягнуто з апелянта на користь позивача додаткові витрати на дитину, набрало законної сили, та не оскаржулось сторонами.

Колегія суддів вважає, що вказані факти беззаперечно свідчать про те, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів на дитину виникла саме внаслідок неналежного виконання апелянтом своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини, покладених на нього вищевказаними судовими рішеннями.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 лютого 2020 рокупідлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за прострочення сплати додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 21 240,00 грн. В частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментіврішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 21 300 грн. В іншій частині позовних вимог про сплату пені за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 лютого 2020 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів на додаткові витрати, пов`язані з лікуванням неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 21 240,00 грн.

В цій частині ухвалити нове судове рішення про відмову у вказаній частині позовних вимог.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 лютого 2020 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 21 300 грн.

В іншій частині позовних вимог про сплату пені за прострочення сплати аліментів -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 21 жовтня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе