ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6820/20 Справа № 179/406/20 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

10 березня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.07.2018 року у розмірі 50040,18 грн. станом на 25.12.2019 року, яка складається з: 35576,29 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т. ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 35576,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 2094,09 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 9510,74 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2359,06 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні позову АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з вказаним рішенням АТ КБ Приватбанк, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Судом першої інстанції не враховано, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Відповідач поставив свій підпис в заяві позичальника й засвідчив те, що він повністю згоден з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах.

У даному випадку кредитний договір був укладений шляхом оформлення та підписання анкети-заяви від 25 липня 2018 року, в якій визначені всі істотні умови щодо розміру та порядку повернення кредиту і нарахування процентів, штрафних санкцій, що є складовою частиною кредитного договору.

Таким чином, договір укладено у письмовій формі і підписано сторонами та між сторонами виникли правовідносини щодо виконання зобов`язання саме у порядку та спосіб, який визначено договором, і цей факт є доведеним.

Судом не звернуто уваги на те, що позичальник отримав кредитний ліміт на кредитну картку та користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою про рух коштів та розрахунком заборгованості. Разом з тим, своїх зобов`язань за договором не виконав, не здійснив своєчасне погашення заборгованості за кредитом, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.07.2018 року ОСОБА_1 приєднався до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку шляхом заповнення та підписання анкети-заяви.

Станом на 25.12.2019 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором в розмірі 50040,18 грн., яка складається з: 35576,29 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т. ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 35576,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 2094,09 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 9510,74 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2359,06 грн. штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог банку.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Як вбачається з матеріалів справи 25 липня 2018 року ОСОБА_1 підписано анкету заяву з паспортом кредиту із зазначенням щодо отримання відновлювальної кредитної лінії, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці(а.с. 11-14).

З розрахунку заборгованості вбачається, що впродовж 2018-2019 років відповідач активно користувався кредитною карткою, поступово отримував кредитні кошти, у зв`язку з чим розмір його кредитних зобов`язань збільшився та ним систематично вносились кошти на погашення заборгованості або здійснювались автоматичні списання з його дебетової картки.

Отже, відповідач своїми діями визнав наявність кредитних правовідносин з АТ КБ «ПриватБанк». Дані обставини відповідачем не спростовано, доказів щодо неотримання коштів або їх фактичного повернення ОСОБА_1 суду не надано.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови у стягнення коштів, що є тілом кредиту, оскільки вони були фактично отримані, а тому вони підлягають поверненню.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за тілом кредиту становить 35 576,29 грн.

Обставини щодо отримання та використання кредитних коштів відповідачем у відповідності до ст. 81 ЦПК України не спростовано.

Враховуючи, що фактично кредитні кошти згідно зазначеного обсягу кредитних зобов`язань відповідачем отримано, що свідчить про погодження відповідачем дій Банку щодо умов кредитування в цій частині, суд не вбачає підстав для відмови у стягненні заборгованості у сумі 35 576,29 грн.

Щодо інших нарахувань, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява-анкета разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, чим порушив умови кредитного договору. Станом на 25 грудня 2019 року з урахуванням заборгованості за простроченим тілом кредиту, за простроченими відсотками, відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до вимог статті 625 ЦК України, та штрафів склала суму в загальному розмірі 50040,18 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25.07.2018 року б/н, посилався на паспорт кредиту, який був підписаний відповідачем.

Паспортом кредиту від 25 липня 2018 року, з умовами якого погодився відповідач, передбачена процентна ставка в межах пільгового періоду, відсотків річних 0,01%, процентна ставка за межами пільгового періоду, відсотків річних 43,2% та 42%, а також наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, зокрема, штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою в розмірі 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Строк договору 240 місяців.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача за простроченими відсотками в розмірі 2 094,09 грн. та штрафів в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та в розмірі 2 359,06 грн. (процентна складова) є помилковим.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, на кінцевий строк надання розрахунку заборгованості 25.12.2019 року, строк кредитування не сплив, правові підстави для стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України, в розмірі 9 510,74 грн. відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Рішення місцевого суду не відповідає встановленим у справі обставинам та вищенаведеним нормам матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 25.07.2018 року, яка складається з: 35576,29 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2094,09 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2359,06 грн. штраф (процентна складова), а разом 40 529,44 грн.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються - за подачу позовної заяви в розмірі 2 102,00 грн; за подачу апеляційної скарги - в розмірі 2 881,50 грн.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 4 051,62 грн із розрахунку: 50040,18 грн (позовні вимоги) : 40529,44 грн (задоволені позовні вимоги) = 1,23; 2 102,00 грн : 1,23 = 1708,94 грн; 2 881,50 грн : 1,23 = 2342,68 грн ( 1708,94 грн + 2342,68 грн).

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк () заборгованість за кредитним договором б/н від 25.07.2018 року станом на 25.12.2019 року у загальному розмірі 40 529,44 грн., яка складається з: 35 576,29 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2 094,09 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2 359,06 грн. штраф (процентна складова).

В задоволенні інших позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк судові витрати у розмірі 4 051,62 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 21 жовтня 2020 року.

Судді: