Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради про визначення частки та визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_3 , після її смерті відкрилася спадщина на частину земельної ділянки загальною площею 0,0904 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :04:023:0099, що підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку. Однак, як вбачається з Державного акту на право власності на цю земельну ділянку, власником земельної ділянки площею 0,0904 га, є ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 та їх розмір часток,за життя спадкодавця, не був визначений. Позивачі, являються спадкоємцями першої черги за законом, але не мають можливості прийняти спадщину, отримали відмову нотаріуса, оскільки спадкова земельна ділянка являється спільною сумісною власністю двох осіб і частка спадкодавця не визначена. Позивачі, просили суд визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0904 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:023:0099 становила 1 / 2 частину; позивачі просили визнати за ними право власності в порядку спадкування, по 1 /4 частині зазначеної земельної ділянки площею 0,0904 га , за кожною.

Позивачі в судовому засіданні підтримали позовні вимоги.

Відповідач - Білоцерківська міська рада, в судове засідання не направили свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, подали суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 . (а.с.15).

Встановлено, що в день смерті ОСОБА_3 , відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, і на невизначену частку земельної ділянки площею 0,0904 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :04:023:0099, що підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку.

Встановлено, що власниками земельної ділянки площею 0,0904 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :04:023:0099 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , - на підставі Державного акту на земельну ділянку серії ЯИ №618942, виданого 04.12.2009 року Управлінням земельних ресурсів у м.Біла Церква (а.с.16).

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-017 виданого 25.05.2017 року Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області співвласниками земельної ділянки площею 0,0904 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Розмір часток згідно даного витягу не визначений.

Встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як спадкоємці першої черги, звернулися до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що 12.01.2018 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П., позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на частку земельної ділянки площею 0,0904 га за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки у спадкодавця не визначена частка у спільному майні. Наведене підтверджується постановою про відмову (а.с.25).

З пояснень позивачів, вбачається, що після смерті матері, позивачі, не мають змоги оформити спадщину, оскільки спадкова земельна ділянка являється спільною сумісною власністю двох осіб і частка матері, на час її смерті, не була визначена. Позивачі ствердили , що частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,0904 га у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були рівними. Домовленості між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 щодо розміру часток у праві їх власності на земельну ділянку не було.

При вирішенні даної справи суд виходить з наступного.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ст. 368 ЦК України передбачає, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Стаття 357 ЦК України передбачає, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); 2) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 3) видають свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 46-1 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом

безпосереднього доступу до них. Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України.

Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва обов`язково використовує також відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру.

Згідно ст. 63 цього ж Закону, - нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа

органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно ст.3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом вказаних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В даному випадку, суд бере до уваги той факт, що нотаріус відмовив позивачам в оформленні спадкових прав на земельну ділянку площею 0,0904 га за кадастровим номером :04:023:0099, лише, з підстав відсутності даних щодо розміру частки спадкодавця в праві власності на цю земельну ділянку. Інших перешкод чи спорів в оформленні спадкових прав спадкоємців не зазначено. Отже, суд вважає, що з урахуванням встановлених судом обставин та наданих доказів, підлягає до задоволення позовна вимога про визначення частки спадкодавця ОСОБА_3 на вказану вище земельну ділянку. Частка спадкодавця на земельну ділянку площею 0,0904 га з кадастровим номером :04:023:0099 становить - 1/2.

Згідно зазначених вище правових норм, саме нотаріус уповноважений встановлювати коло спадкоємців за законом, за заповітом, чи осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, нотаріус зобов`язаний перевіряти відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них, видавати свідоцтва про право на спадщину.

В даному випадку, не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання права власності за позивачами в порядку спадкування на частину вказаної земельної ділянки, оскільки дане право позивачів не порушене. Відсутні дані, що нотаріусом чи будь-ким іншим невизнано, або оспорено право позивачів на оформлення їхніх спадкових прав за умови визначення частки спадкодавця на земельну ділянку у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 3,15 182, 328, 355,357, 370,1216, 1217, 1218, 1261 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 12, 13, 81, 141, 158, 258- 265, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0904 га, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:023:0099 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на час відкриття спадщини становила 1/ 2 частину.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 10.02.2020 року.

СуддяО. Я. Ярмола