Справа № 168/607/20
Провадження № 2/168/219/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі суду у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла ОСОБА_1 . Інших спадкоємців немає. Вказуючи, що він є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Просить визнати за ним право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Позивач в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Дубечненської сільської ради Старовижівського району Волинської області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов визнає повністю та просить справу розглядати за відсутності представника.

Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, спадкової справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК Українивідповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с. 10).

Відповідно до п.п. 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, до спірних правовідносин щодо питань про прийняття спадщини слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 року (далі -ЦК 1963 року).

За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, входить житловий будинок, збудований у 1944 р., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю (а.с. 14).

За життя ОСОБА_2 29.01.1999 р. склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла ОСОБА_1 (а.с. 38 на звороті - 39).

Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 47).

Позивач протягом шести місяців після смерті ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавав, однак фактично вступив в управління спадщиною, а тому в контексті положень ч.1 ст.549 ЦК УРСР є таким, що прийняв спадщину.

11.02.2020 р. позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с. 34 на звороті).

Родинні відносини між спадкодавцем та позивачем підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження позивача, його батька і повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, з яких видно, що позивач ОСОБА_1 є внуком спадкодавця ОСОБА_2 (а.с. 9, 11, 41-44).

Заповіт, складений спадкодавцем ОСОБА_2 29.01.1999 р., не змінювався і є дійсним (а.с. 33, 38-39). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні.

Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину.

Постановою нотаріуса від 06.07.2020 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 13).

Наведені обставини справи підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 26-2020 до майна померлої ОСОБА_2 (а.с. 34-48), з яких також видно, що інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , немає, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) видано позивачу.

Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 200, 206, 247, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Старовижівський районний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Дубечненська сільська рада Старовижівського району Волинської області, адреса місця знаходження: вул. Незалежності, 20, с.Дубечне, Старовижівський район, Волинська область, код за .

Повний текст рішення складено 26.10.2020 р.

Суддя О. Й. Хаврона