Справа № 184/1131/20
Номер провадження 2/184/340/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ПАТ «БАНК ФОРВАРД», правонаступником якого стало АТ «БАНК ФОРВАРД» і ОСОБА_1 був укладений Договір про надання та використання платіжної картки №118775546. 29.12.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Банку із підписаною ним Заявою №118775546, яка в п.1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки.Банк 29.12.2016р. акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в Заяві Клієнта, і уклав з Клієнтом Договір про надання та використання платіжної картки №118775546 шляхом здійснення дій, які відповідно до п. 1.4.2. Заяви вважаються акцептом оферти Клієнта, а саме, відкрив Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 та випустив на ім`я Клієнта платіжну картку.31.05.2017р. Банк направив Відповідачу Заключний Рахунок-виписку з вимогою у строк до 26.06.2017р. забезпечити наявність на рахунку 23705,99 грн., а потім направив Відповідачу Заключний Рахунок-виписку повторно 05.02.2020р., а Відповідач 18.02.2020 року отримав даний Заключний Рахунок-виписку (що доводиться копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення УДППЗ «Укрпошта» 25 - Додаток №7 до цієї Позовної заяви) із вимогою погасити заборгованість за Договором про картку в сумі 23705,99 грн., що підтверджується копіями поштових документів. Частково Відповідач здійснив погашення заборгованості по кредиту згідно договору № від 29.12.16р. в сумі 350,01 грн. Проте, в порушення умов Договору про картку заборгованості в сумі 23355,98 грн., Клієнтом не погашена, що підтверджується випискою по особовим рахункам Відповідача. Враховуючи зазначені положення Договору про картку та чинного законодавства, станом на 25.06.2020р. відповідач має заборгованість перед Банком в сумі 25448,44 грн., з яких: сума заборгованості - 23355,98 грн., згідно Розрахунку заборгованості за Договором про картку; 3% проценти річних - 2092,46 грн. розраховані наступним чином: - сума заборгованості, від якої розраховуються три проценти річних - 23 355,98 грн.; - період розрахунку з 28.06.2017р. (перший день після закінчення 30-денного строку оплати Заключного рахунку-виписки) по 25.06.2020р. - всього 1093 днів; - сума трьох процентів річних станом на 25.06.2020р.: 23355,98 х 3% х 1093/566 = 2092,46 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед Банком за Договором про картку станом на 25.06.2020р. складає 25448,44 грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача утворену заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, але надав письмову заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їх представника на підставі наявних у справі матеріалів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність. Також надав відзив на позов, в якому посилається на те, що в позовній заяві АТ «БАНК ФОРВАРД» не наводить посилань на номер картки, по якій саме нарахована йому заборгованість. Відсутнє таке посилання і в доданій до позову виписки, яка не підписана посадовою особою банку та не засвідчена печаткою банку. Також вказує на те, що як вбачається зтексту позовної заяви, 31.05.2017р. позивач направив йому Заключний Рахунок-виписку із вимогою у строк до 28.06.2017р. погашення заборгованості за Договором про картку в сумі 23705,99 грн. Тобто, 31.05.2017р. є днем формування і направлення Клієнту Заключного Рахунку-виписки. Тому просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Також надав суду клопотання, в якому вказує на пропуск позивачем строку позовної давності, встановленого ЦК України для звернення особи до суду за захистом свого порушеного права та просить застосувати позовну давність, посилаючись на те, що згідно наданим позивачем разом з позовом Заключним Рахунком-випискою вих. №ЗВ 11877554 по Договору №118775546 від 29.12.2016р. саме 28.06.2017р. є днем оплати, тобто датою закінчення строку оплати, і з 29.06.2017р. у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Натомість позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права 01.07.2020р., тобто з пропуском встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

Крім того, ОСОБА_1 надав заперечення на позов та письмове пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Посилається на те, що позивач просить суд стягнути на користь ПАТ «БАНК ФОРВАРД» з нього заборгованість за Договором про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_2 в сумі 23355,98 - заборгованість за договором; 3% річних - 2092,46 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Однак, Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру заборгованості в межах Договору про Карту, оскільки Розрахунок заборгованості за Договором про картку позивачем суду не наданий. Позивач не надав і Виписки по Рахунку № НОМЕР_1 (Рахунок картки),у якій були б відображені операції з оплати відповідачем товару та одержання готівкових коштів на суму 21414,08 грн., яка вказана у позовній заяві як основна заборгованість. Отже, у матеріалах справи відсутня виписка по Рахунку № НОМЕР_1 з відображенням операцій по картці, тоді як відповідно до п. 4.3 Умов, Кредит вважається наданим Банком від дня відображення на Рахункусум Операцій, вказаних у п. 4.1. Умов. Також, Позивач не надав документальних підтверджень за рахунок чого(як саме) виникла заборгованість по нарахованих процентах за користування Кредитом у сумі 1591,91 грн. Крім того, вся нарахована плата за прострочення платежів у сумі 850 грн. списана банком за рахунок кредиту, а тому заборгованості за цією платоюв сумі 700 грн. не існує. Отже, позивачем не надано детальний розрахунок заборгованості саме за Договором про картку, а саме: суми основного боргу; понадлімітної заборгованості, заборгованості за процентами, заборгованості за комісією. А тому має місце недостатність доказів на підтвердження вимог банку про стягнення заборгованості у заявленій сумі саме за Договором про картку. Більше того, позивач не надає жодних доказів: - направлення відповідачу 31.05.2017 року Заключного Рахунку-виписки вих. №ЗВ 11877554 від 29.12.2016р.; - направлення Відповідачу повторно 05.02.2020 року Заключного Рахунку-виписки вих. №ЗВ 11877554 від 29.12.2016р.; - отримання відповідачем 18.02.2020 року Заключного Рахунку-виписки вих. №ЗВ 11877554 від 29.12.2016р. рекомендованим поштовим відправленням 25. Отже, Банком не подано жодних доказів направлення (вручення) відповідачу заключної вимоги про погашення заборгованості за Договором про картку,хоча про це зазначає позивач у позовній заяві. Дана обставина також встановлена рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 23.12.2019 року у справі № 184/2320/19, номер провадження 2/184/695/19, яким позов ОСОБА_1 до АТ «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна «про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню», задоволено в повному обсязі - визнано виконавчий напис №260 від 29 листопада 2018 року та встановлено, що ОСОБА_1 не отримував письмову вимогу про усунення порушень за вказаним вище договором, а саме: заключного рахунку-виписки із вимогою погасити заборгованість за договором про картку в сумі 23 705,99 грн. Згідно доданих до матеріалів справи № 184/2320/19 доказів, немає підстав вважати врученою мені вимоги про усунення порушень договору, оскільки до Відзиву на позов додана копія рахунку-фактури № СФ-000107 від 16 червня 2017р. та акт №ОУ-ООООЮ1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 16 червня 2017р., які не підтверджують ні оплату цих послуг, ні відправлення заключного рахунку-виписки на адресу: АДРЕСА_1 . Рішення у справі №184/2320/19 набрало законної сили 28.01.2020 року. Згідно зі ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно п. 7.10 розділу 7 «ОБОВ`ЯЗКИ КЛІЄНТА» Умов надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Форвард» передбачено: «У випадку виставлення Банком Заключного розрахунку-виписки здійснити погашення Заборгованості в порядку і строки, встановлені відповідними положеннями розділу 4 даних Умов». Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Разом з цим, згідно п.4.18. Умов, погашення Заборгованості повинне бути здійснене Клієнтом у строк не пізніше 30 календарних днів від днявиставлення Заключного Рахунку-виписки (тобто від дня його формування і направлення Клієнту). Враховуючи зазначені положення Умов, на день подання до суду позовної заяви у відповідача не виник обов`язок здійснити погашення Заборгованості на підставі Заключного Рахунку-виписки Вих. №ЗВ 11877554 від 29.12.2016р., оскільки не почався відлік 30-денного строку для погашення заборгованості в силу не виставлення відповідачу Заключного Рахунку-виписки до теперішнього часу, тобто не настав строк виконання зобов`язання за Договором про Картку. Умови надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Форвард» не містять його підпису, тому вони не є складовою частиною договору №118775546. Тарифи, затверджені Наказом №509 від 24 жовтня 2016 року, не погоджені з ним та не містять його підпису, а також позивач надав не підписані позивачем та не засвідчені в установленому порядку копії Наказу №509, Умов та Тарифів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги необґрунтовані, не знайшли своє підтвердження та не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що згідно позовної заяви, між ПАТ «БАНК ФОРВАРД», правонаступником якого стало АТ «БАНК ФОРВАРД» і ОСОБА_1 був укладений Договір про надання та використання платіжної картки № 118775546 (а.с.5).

29.12.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Банку із підписаною ним Заявою №118775546, яка в п.1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Банк 29.12.2016р. акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в Заяві Клієнта, і уклав з Клієнтом Договір про надання та використання платіжної картки №118775546 шляхом здійснення дій, які відповідно до п. 1.4.2. Заяви вважаються акцептом оферти Клієнта, а саме, відкрив Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 та випустив на ім`я Клієнта платіжну картку.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа (у даному випадку Банк), яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Таким чином, наслідком акцепту (прийняття) Банком оферти (пропозиції), викладеної в п. 3 Заяви Клієнта, став факт укладення Договору про картку.

Відповідно до п. 1 підписаної Клієнтом Заяви, Договір про картку укладений на умовах, викладених в цій Заяві, Тарифах по карткам Банку (далі - Тарифи) та Умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку (далі - Умови по карткам). Відповідно до п. 1.4.1. Заяви, Клієнт розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору про картку є Умови по карткам (діючі Тарифи по карткам Клієнт отримує у день отримання Картки, а також діючі Тарифи та Умови по карткам, розміщені на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет, з якими Клієнт може у будь-який час ознайомитись (п.2.12-2.20. Умов по Карткам).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені (ст.639 ЦК України). Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Виходячи із зазначеного положення закону, Договір про картку укладений у письмовій формі, оскільки його умови зафіксовані в Заяві, Умовах по карткам та Тарифах.

При цьому, відповідно до підписаних ним Заяви, Відповідач сам запропонуваввважати вказані документи невід`ємними частинами Договору про картку. Оскільки Договір про картку укладений не шляхом підписання єдиного документу, а шляхом подання Заяв Відповідачем до Банку, то один примірник Заяви Відповідача залишився у нього, а ще один - у Банку (що підтверджено в п.10 Заяви).

Відповідно до п. 1.4.1. Заяви, Відповідач з Умовами по карткамта Тарифами ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 30.10.2019р. у справі №751/10114/16-ц та від 08.11.2019р. у справі №646/5735/14-ц у конкретно - подібних правовідносинах, щодо процедури укладення договору про надання та використання платіжної картки, шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до п. 4.1. Умов по карткам, які є невід`ємною частиною Договору про картку заборгованість Клієнта перед Банком за цим договором (далі - Заборгованість) виникає в результаті: надання Банком Клієнту кредиту; нарахування Банком процентів, що належать до сплати Клієнтом за користування кредитом; нарахування Банком плат і комісійних винагород, що належать до сплати Клієнтом; виникнення інших грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, визначених Договором про картку (у тому числі Тарифами та/або Умовами по карткам).

Відповідно до п. 7.10 Умов. Клієнт зобов`язався у випадку отримання кредитів в рамках Договору про картку погасити такий кредит відповідно до Умов по карткам, а також сплатити Банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в Банку Тарифами.Згідно п. 8.9. Умов по карткам, Банк має право стягувати з Клієнта проценти за користування Кредитом, плати, комісійні винагороди, а також інші платежі (в т.ч. штрафи/пені), передбачені Договором про картку (у тому числі Умовами по карткам та/або Тарифами).

Внаслідок здійснення Банком у відповідності до ст. 1069 ЦК України кредитування Рахунку у Клієнта виникла заборгованість перед Банком.

Відповідно до п. 8.16 Умов по карткам, Банк має право на власний розсуд визначити момент витребування Кредиту та у будь-який момент часу вимагати від Клієнта погашення заборгованості в повному обсязі шляхом формування й направлення Клієнту Заключного Рахунку-виписки - документу, що містить вимогу Банку до Клієнта про повне погашення Клієнтом всієї заборгованості за Договором про картку (п. 1.20 Умов по карткам). Сума, вказана в Заключному Рахунку-виписці, є повною сумою Заборгованості на дату його виставлення Клієнту (п. 4.19. Умов по карткам). Погашення Заборгованості на підставі виставленого Банком Клієнту Заключного Рахунку-виписки проводиться шляхом розміщення Клієнтом на Рахунку грошових коштів в обсязі, достатньому для погашення Заборгованості (п. 4.21. Умов по карткам).

31.05.2017р. Банк направив Відповідачу Заключний Рахунок-виписку з вимогою у строк до 26.06.2017р. забезпечити наявність на рахунку 23705,99 грн., а потім направив Відповідачу Заключний Рахунок-виписку повторно 05.02.2020р., а Відповідач 18.02.2020 року отримав даний Заключний Рахунок-виписку (що доводиться копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення УДППЗ «Укрпошта» 25 - Додаток №7 до цієї Позовної заяви) із вимогою погасити заборгованість за Договором про картку в сумі 23705,99 грн., що підтверджується копіями поштових документів.

Згідно п. 4.18. Умов по карткам, погашення Заборгованості повинне бути здійснене Клієнтом у строк не пізніше 30 календарних днів від дня виставлення Заключного Рахунку-виписки (тобто формування і направлення Клієнту).

Частково Відповідач здійснив погашення заборгованості по кредиту згідно договору № від 29.12.16р. в сумі 350,01 грн.

Проте, в порушення умов Договору про картку заборгованості в сумі 23355,98 грн., Клієнтом не погашена, що підтверджується випискою по особовим рахункам Відповідача.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 118 ЦПК України, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, які пов`язані між собою.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річнихвід простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначені положення Договору про картку та чинного законодавства, станом на 25.06.2020р. відповідач має заборгованість перед Банком в сумі 25448,44 грн., з яких:

1)сума заборгованості - 23355,98 грн., згідно Розрахунку заборгованості за Договором про картку;

2)3% проценти річних - 2092,46 грн. розраховані наступним чином:

-сума заборгованості, від якої розраховуються три проценти річних - 23 355,98 грн.;

-період розрахунку з 28.06.2017р. (перший день після закінчення 30-денного строку оплати Заключного рахунку-виписки) по 25.06.2020р. - всього 1093 днів;

-сума трьох процентів річних станом на 25.06.2020р.: 23355,98 х 3% х 1093/566 = 2092,46 грн.

Таким чином, позивач вважає, що загальна сума заборгованості відповідача перед Банком за Договором про надання та використання платіжної картки станом на 25.06.2020р. складає 25448,44 грн., яку він просить стягнути з ОСОБА_1 .

У зв`язку із викладеним суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за Договором про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_2 в сумі 23355,98 - заборгованість за договором; 3% річних - 2092,46 грн. та судового збору, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

29.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Банк Форвард» із заявою № 118775546, яка містила три оферти (пропозиції): про укладення договору про надання та використання платіжної картки (розділ 1 - оферта 1), про укладення договору банківського вкладу (депозиту) (розділ 2 - оферта 2), про укладення кредитного договору, (розділ 3 - оферта 3) про укладення кредитного договору.

29.12.206 року ПАТ «Банк Форвард» акцептував (прийняв пропозицію (оферту 1), викладену в п. 1 заяви №118775546, та між сторонами був укладений Договір про надання та використання платіжної картки №118775546, що підтверджує позивач у п. 1 позовної заяви.

Відповідно до п. 1 заяви (оферти) №118775546 Договір про надання та використання платіжної картки укладений на умовах, викладених в цій заяві, Тарифах по карткам банк та Умовах надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «БАНК ФОРВАРД».

Згідно п. 1.3 Заяви, для здійснення операцій за Рахунком Картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на Рахунку Картки, встановлюється ліміт за рахунок наданого банком кредиту під операції з Карткою та здійснюється у відповідності до ст. 1069 ЦК України кредитування Рахунку Картки.

Виходячи з порядку списання банком процентів за користування кредитом та плати за пропуск платежів по картці, яким він керувався під час здійснення відповідних операцій, то кожного разу самостійно погашаючи їх за рахунок кредитного ліміту, відповідач без відома відповідача зменшував йому доступну суму кредитного ліміту, що, у свою чергу, призводило до збільшення загальної суми його заборгованості перед АТ «Банк Форвард» за Договором про картку, а саме:

згідно з Виписки по рахунку № НОМЕР_3 призначення: «сплата % за кредитною угодою №118775546 від 29.12.2016»:

30.01.2017р. у сумі 415,04 грн.

28.02.2017р. у сумі 131,99 грн. та 295,76 грн.

29.03.2017р. у сумі 248,16 грн. та 386,55 грн.

03.05.2017р. у сумі 221,95 грн. та 515,56 грн.

18.05.2017р. у сумі 564,70 грн.

29.05.2017р. у сумі 215,30 грн.; 534,86 грн.; 120,21 грн.; 19,06 грн., а всього у сумі 3669,14 грн. була здійснена з Рахунку картки № НОМЕР_4 за рахунок кредиту та у межах платіжного ліміту - самостійно позивачем без відома Держателя (відповідача).

Також згідно з Виписки по рахунку № НОМЕР_5 призначення: «сплата за прострочену заборгованість за кредитом згідно з договором і тарифів банку»:

06.03.2017р. у сумі 100,00 грн.

30.03.2017р. у сумі 200,00 грн.

04.05.2017р. у сумі 200,00 грн.

29.05.2017р. у сумі 350,00 грн., а всього у сумі 850,00 грн. була здійснена з Рахунку картки № НОМЕР_1 за рахунок кредиту та у межах платіжного ліміту - самостійно позивачем без відома держателя (відповідача).

Відповідно до п. 1.39. Умов, Платіжний ліміт - сума грошових коштів, у межах якої Держатель вправіздійснювати видаткові Операції з використанням Картки.

Пунктом 3.10. Умов встановлено, що «Банк списує без розпорядження Клієнта грошові кошти, що перебувають на Рахунку, у випадках, передбачених законодавством України, даними Умовами або іншими окремими договорами, укладеними між банком і Клієнтом.»

Відповідно до п. 4.6 Умов, всі комісійні винагороди, плати, а також проценти за користування кредитом та інші платежі належать до оплати клієнтом на вимогу банкуі списуються банком з рахунку без надання клієнтом платіжного доручення (в порядку договірного списання) за наявності залишку грошових коштів або у разі відсутності коштів на рахунку за рахунок кредиту в межах платіжного ліміту і в порядку черговості, установленої даними умовами.

Всього в порядку договірного списання Банком списано за рахунок кредиту 4519,14 грн. (3669,14 грн. + 850,00 грн.)

Як зазначено у позовній заяві,: «1) Сума заборгованості: 23355,98 грн., згідно Розрахунку заборгованості за Договором про картку». Однак, Розрахунок заборгованості за Договором про картку суду не наданий позивачем.

Натомість надана «копія Розрахунку-виписки (заключної) по договору №118775546».

В свою чергу, з копії Розрахунку-виписки (заключної) Вих. №ЗВ 11877554 від 29.12.2016р. вбачається, що станом на 28.06.2017р. «Сума основногоборгу» становить 21414,08 грн.

Слід зазначити, що сума основного боргу у жодному разі не може становити 21414,08 грн., оскільки відповідно до п. 1.34. Умов «Основний борг - наданий банком Клієнту в рамках ЛімітуКредит, неповернений (непогашений) Клієнтом;», а відповідно до п. 1.18. Умов: «Доступний залишок Ліміту - сума грошових коштів, у межах якої Клієнт може здійснювати видаткові Операціїза рахунок Кредиту, що надається Банком.»

Відповідно до п. 1.26. Умов: «Ліміт - сума коштів, в межах якої Клієнт здійснює операції з використанням Основної карткиза рахунок наданого банком Кредиту, якщо

залишку коштів, які обліковуються на його рахунку, недостатньо для здійснення операцій або залишок коштів на Рахунку відсутній,»

У свою чергу, видаткові операції з використанням Картки це - оплата Товару та одержання готівкових грошових коштів(п.п. 1.31.1. п. 1.31. Умов).

Так, відповідно до п. 1.31. Умов: «Операція - будь-яка операція, що має бути відображена на Рахунку, в тому числі:

1.31.1 видаткові операції з використанням Картки (оплата Товару та одержання готівкових грошових коштів);

1.31.2 внесення/перерахування грошових коштів на рахунок готівковим або безготівковим шляхом;

1.31.3 повернені платежі;

1.31.4 списання Банком грошових коштів у погашення Заборгованості;

1.31.5 зарахування Банком нарахованих на залишок грошових коштів на Рахунку процентів відповідно до Тарифів;

1.31.6 інші операції, що мають бути відображені на Рахунку;»

Відповідно до п. 1.48. Умов: «Рахунок - відкритий на ім`я Клієнта Рахунок, на якому враховуються Операції по Картці, а також інші операції відповіло до Договору;»

Отже, сума основного боргу це неповернута сума грошових коштів, які використані клієнтом на оплату Товару та одержання готівкових грошових коштів, а ці операції мають бути відображені (враховані) на Рахунку.

Проте, Позивач не надав Виписки по Рахунку № НОМЕР_1 (Рахунок картки), у якій відображені операції з оплати відповідачем товару та одержання готівкових коштів на суму 21414,08 грн.

Як зазначено вище, за рахунок кредиту Банком списано 4519,14 грн. (% за кредитною угодою №118775546 від 29.12.2016» - 3669,14 грн. та «плату за прострочену заборгованість за кредитом згідно з договором і тарифів банку» - 850,00 грн.

Отже, в Розрахунку-виписці (заключній) Вих. №ЗВ 11877554 від 29.12.2016 неправильно зазначена станом на 28.06.2017 року «Сума основного боргу» 21414,08 грн., оскільки до неї включена списана самостійно Банком сума 4519.14 грн., тоді як згідно Умов сума основного боргу це неповернута сума грошових коштів, які використані Клієнтом на оплату Товару та одержання готівкових грошових коштів.

Також, Позивач не надав документальних підтверджень за рахунок чого (як саме) виникла заборгованість по нарахованих процентах за користування Кредитом у сумі 1591,91 грн.

Відповідно до п. 1.19 Умов: «Заборгованість за договором (далі - заборгованість)- всі грошові суми, що належать до сплати Клієнтом за Договором, включаючи суму Основного боргу, суму Понадлімітної заборгованості, нараховані, але не сплачені проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди (плати), інші платежі, передбачені Договором (у тому числі Умовами та/або тарифами)».

Відповідно до п. 4.1. Умов, заборгованість клієнта перед банком за цим договором виникає в результаті: надання банком клієнту кредиту; нарахування банком процентів, що належать до сплати клієнтом за користування кредитом; нарахування банком плат і комісійних винагород, що належать до сплати клієнтом; виникнення інших грошових зобов`язань клієнта перед банком, визначених договором про картку (у тому числі Тарифами та/або Умовами по карткам).

Сума, вказана в заключному рахунку-виписці, є повного сумою заборгованості на дату його виставлення клієнту (п. 4.19. Умов).

Як зазначено у Рахунку-виписці (заключній) вих. №ЗВ 11877554 від 29.12.20р.: «Відповідно до умов укладеного між нами кредитного договору № 118775546 від 29.12.2016... сума повної заборгованості за кредитом дорівнює 23705,99 та складається із: - сума основного боргу 21414,08 грн.; - сума нарахованих процентів за користування Кредитом (у т.ч. несплачених раніше) 1591,91 грн.; - сума плати за обслуговування КЗ; плати за пропуск мінімального платежу, строк якого вже настав; понадлімітної заборгованості (у т.ч. несплачених раніше) 700 грн.» Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження розміру заборгованості в межах Договору про Карту.

Отже суд приходить до висновку, що позивачем не надано детальний розрахунок заборгованості за Договором про картку, а саме: суми основного боргу; понадлімітної заборгованості, заборгованості за процентами, заборгованості за комісією.

Крім того, згідно Рахунку-виписки (заключної) вих. №ЗВ 11877554 від 29.12.2016 номер Рахунку клієнта НОМЕР_1 , то відповідно п.п. 1.48 Умов «Рахунок - відкритий на ім`я Клієнта рахунок, на якому враховуються Операції по Картці, а також інші Операції відповідно до Договору». Згідно з п.п. 2.4 Умов, номер Рахунку зазначається в Заяві. У Заяві про відкриття поточного рахунку вказаний такий номер особового рахунку: НОМЕР_1 . Проте, позивачем не надана виписка по Рахунку № НОМЕР_1 з відображенням операцій по картці, тоді як відповідно до п. 4.3 Умов, Кредит вважається наданим Банком від дня відображення на Рахунку сум Операцій, вказаних у п. 4.1. Умов.

Виписки по інших рахунках № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , які не зазначені в Заяві та не є Рахунками картки в розумінні Умов, не містять інформації про операції на рахунку № НОМЕР_1 , а тому не можуть бути достатніми доказами наявності заборгованості за Договором про картку, у тому числі: основного боргу 21414,08 грн., заборгованості за процентами за користування Кредитом 1591,91 грн. та платою за пропуск мінімального платежу 700 грн.

Як зазначено вище, вся нарахована плата за прострочення платежів у сумі 850 грн. списана банком за рахунок кредиту, а тому заборгованості за цією платою в сумі 700 грн. не існує.

Крім того, у виписці по рахунку № НОМЕР_6 відображені операції з призначенням «Видача кредиту згідно договорів 118775546/ATM, 118775546/POS1, 118775546/POS2, які відповідач не укладав.

У виписці по рахунку № НОМЕР_6 відображені операції з призначенням «Нарахування % за кредитнимдоговором №118775546», тоді як у цій справі предметом спору є стягнення заборгованості не за кредитним договором, а за Договором про Картку.

Позивач в позовній заяві не зазначає про укладення кредитного договору.

У виписках по рахунках № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 № НОМЕР_12 також відображені обороти по кредитному договору,а не по Договору про Картку.

А тому має місце недостатність доказів на підтвердження вимог банку про стягнення заборгованості у заявленій сумі саме за Договором про картку.

Суд звертає увагу на те, що в позовній заяві позивач вказує, що «31.05.2017р. відповідачу був направлений Заключний Рахунок-виписку з вимогою у строк до 26.06.2017р. забезпечити наявність на рахунку 23 705,99 грн., а потім направив Відповідачу Заключний Рахунок-виписку повторно 05.02.2020р., а відповідач 18.02.2020 року отримав даний Заключний Розрахунок-виписку (що доводиться копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення УДППЗ «Укрпошта» 25) із вимогою погасити заборгованість за Договором про карту в сумі 23 705,99 грн., що підтверджується копіями поштових документів до цієї Позовної заяви».

Проте суд вважає, що це не відповідає дійсності, а позивач не надає жодних доказів: - направлення відповідачу 31.05.2017р. Заключного Рахунку-виписки вих. №ЗВ 11877554 від 29.12.2016р.; - направлення Відповідачу повторно 05.02.2020р. Заключного Рахунку-виписки вих. №ЗВ 11877554 від 29.12.2016р.; - отримання відповідачем 18.02.2020р. Заключного Рахунку-виписки вих. №ЗВ 11877554 від 29.12.2016р. рекомендованим поштовим відправленням 25.

Крім того, копія Заключного Розрахунку-виписки, яка додана до позовної заяви, містить вимогу щодо сплати зобов`язань за кредитнимдоговором №118775546 від 29.12.2016р., тоді як позовні вимоги пред`явлені щодо стягнення заборгованості за Договором про картку №118775546 від 29.12.2016р., а не за кредитним договором.

Щодо долученого позивачем Рахунку-виписки (заключної) вих. №ЗВ 11877554 від 29.12.2016р. щодо сплати зобов`язань по договору в повному обсязі, то по-перше, вказаний документ датований 29.12.2016 року, натомість строк виконання цієї вимоги визначений позивачем 28.06.2017 року, тоді як згідно п. 4.18. Умов, погашення Заборгованості повинне бути здійснене Клієнтом у строк не пізніше 30 календарних днів від дня формування і направлення Клієнту Заключного Рахунку-виписки Клієнту. Одночасно, згідно з п. 4.24. Умов, за порушення строків оплати сум, вказаних у Заключному рахунку-виписці, Клієнт виплачує Банку неустойку (пеню) в розмірі 0,2% від суми Заборгованості, вказаної в такому Заключному розрахунку-виписці, за кожний календарний день прострочення.

По-друге, зазначена у Заключному рахунку-виписці сума заборгованості 23705,99 грн. не відповідає даним Виписки по особовим рахункам угоди №118775546 від 29.12.2016р., де в назві Виписки зазначено: «за період з 23.09.2011р. по 24.02.2020р.. Сформовано: 24.06.2020р.», тобто вже після 29.12.2016 року, коли був сформований Заключний рахунок-виписка. При цьому у Виписці відображені лише обороти по різних рахунках, а сума заборгованості взагалі не відображена.

По-третє, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обізнаності відповідача про існування Рахунку-виписки (Заключної) вих. №ЗВ 11877554 від 29.12.2016р.

Відтак, зазначені у позовній заяві докази (Рахунок-виписка (Заключна) вих. №ЗВ 11877554 від 29.12.2016р., копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення УДППЗ «Укрпошта» 25, Виписки по рахунках № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 ) не встановлюють наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача.

Також необхідно врахувати, що п. 7.10 розділу 7 «Обов`язки клієнта»умов передбачено: «У випадку виставлення Банком Заключного розрахунку-виписки здійснити погашення Заборгованості в порядку і строки, встановлені відповідними положеннями розділу 4 даних Умов».

Разом з цим, згідно п.4.18. Умов, погашення Заборгованості повинне бути здійснене Клієнтом у строк не пізніше 30 календарних днів від дня виставлення Заключного Рахунку-виписки (тобто від дня його формування і направлення Клієнту).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи зазначені положення Умов, на день подання до суду позовної заяви у відповідача не виник обов`язок здійснити погашення Заборгованості на підставі Заключного Рахунку-виписки Вих. № ЗВ 11877554 від 29.12.2016, оскільки не почався відлік 30-денного строку для погашення заборгованості в силу не направлення відповідачу Заключного Рахунку-виписки до теперішнього часу, тобто не настав строк виконання зобов`язання за Договором про Картку.

Відповідно до пунктів 8.9., 8.16. Умов по карткам, Банк має право на власний розсуд визначити момент витребування Кредиту та в будь-який момент часу вимагати від Клієнта погашення заборгованості в повному обсязі шляхом формування й направлення Клієнту Заключного Рахунку-виписки, тобто, документу, що містить вимогу Банку до Клієнта про повне погашення Клієнтом всієї заборгованості за Договором (п.1.20. Умов).

Але, до теперішнього часу банк своїм таким правом не скористався та не направив відповідачу Заключного Рахунку-виписки, який містить вимогу Банку про повне погашення Клієнтом всієї заборгованості за Договором про Картку.

Банком не подано жодних доказів направлення (вручення) відповідачу заключної вимоги про погашення заборгованості за Договором про картку, хоча про це зазначає позивач у позовній заяві.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Направлення позивачем Заключного рахунку - вимоги засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» та отримання його відповідачем може бути підтверджене описом вкладення у цінний лист та повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, позивач таких доказів суду не надав.

Статтями 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У даному випадку відповідачем не порушене право Банку на отримання від Клієнта всієї заборгованості за Договором на підставі Заключного Рахунку-виписки Вих. № ЗВ 11877554 від 29.12.2016.

Слід зазначити, що відповідно до наданої позивачем копії Розписки про отримання картки, термін дії картки: 30.11.2021. Відповідно до п. 1.54. Умов: «Термін дії Картки - період часу, протягом якого банк дозволяє використовувати Картку для здійсненню Операцій. Картка дійсна до останнього дня місяця і року, зазначеного на її лицьовій стороні, включно;»

Надана позивачем копія «Довідки про умови кредитування ПАТ «БАНК ФОРВАРД» та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках продукту «Кредитна карта «Виручалка NoName» (DS)» визначає лише можливу тривалість строку кредиту та жодним чином не визначає ні строк дії укладеного з ПАТ «БАНК ФОРВАРД» 29.12.2016 року Договору про картку №118775546, ні строк та термін виконання зобов`язань за ним.

Доводи позивача про те, що відповідно до п. 1.4.1. Заяви клієнт розуміє і погоджується з тим, що діючі тарифи по карткам клієнт отримує у день отримання картки, а також діючі Тарифи та Умови по карткам розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет, з якими клієнт може у будь-який час ознайомитись, є помилковим, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) дійшла висновку, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Умови надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Форвард» не містять підпису ОСОБА_1 , тому вони не є складовою частиною договору №118775546.

Тарифи, затверджені Наказом №509 від 24 жовтня 2016 року, не містять підпису ОСОБА_1 , а також позивач надав не підписані позивачем та не засвідчені в установленому порядку копії Наказу №509 Умов та Тарифів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, відповідачем надано суду клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

Згідно правового висновку Верховного суду України по справі № 6-103/ЦС-14 від 24 вересня 2014 року зазначено, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ст.261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Згідно з п.1.20 Умов надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «БАНК ФОРВАРД» (далі-Умови), «Заключний Розрахунок-виписка - документ, що містить вимогу банку до Клієнта про повне погашення Клієнтом Заборгованості;» Відповідно до п.п. 4.22. Умов, дата виставлення Клієнту Заключного Рахунку-виписки визначається на розсуд банку.

Як вбачається з тексту позовної заяви, 31.05.2017р. позивач направив відповідачу Заключний Рахунок-виписку із вимогою у строк до 28.06.2017р. погашення заборгованості за Договором про картку в сумі 23705,99 грн. Таким чином, 31.05.2017р. є днем формування і направлення Клієнту Заключного Рахунку-виписки.

Згідно наданим позивачем разом з позовом Заключним Рахунком-випискою вих. №ЗВ 11877554 по Договору №118775546 від 29.12.2016р. саме 28.06.2017р. є датою закінчення строку оплати, і з 29.06.2017р. у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Натомість позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права 01.07.2020р., тобто з пропуском встановленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

За вказаних вище обставин, враховуючи розрахунок заборгованості за вказаним договором, а також наявність відповідної заяви відповідача щодо застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із пропуском позивачем строків позовної давності.

Оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір із відповідача стягненню не підлягає, а всі судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 29.10.2020р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш