УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 лютого 2020 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Борєйко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод» про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою.

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у цивільній справі встановлено, що вона подана до суду без додержання вимог ст.175 та ст.177 ЦПК України.

Так, відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Позовна заява ОСОБА_1 не містить відомої офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача, а також позивача.

Крім того, відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 25144 гривні 58 копійок, а також середній заробіток за весь період затримки розрахунку до дня ухвалення судового рішення.

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає грошовій оцінці, в зв`язку з чим позовна заява повинна містити ціну позову.

Згідно п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається - у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

Однак, в порушення п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 не містить ціни позову та обґрунтованого розрахунку сум, які підлягають стягненню з відповідача на день звернення до суду з даним позовом.

Згідно п.п.6, 7, 8, 9 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

В порушення вказаних норм, позовна заява ОСОБА_1 не містить: відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; наявність чи відсутність доказів, які не можуть бути подані разом з позовною заявою; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до позовної заяви, позивачем ОСОБА_1 заявлено дві позовні вимоги майнового характеру.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання даного позову в частині вимог про стягнення заробітної плати.

Відповідно до статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці», середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду в справі №728/2955/18 від 10 січня 2019 року, починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 вересня 2019 року у справі №910/4518/16 погодилася з попередніми правовими висновками Верховного суду України про те, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники - позивачі не звільняються від сплати судового збору.

Отже, відповідно до Закону України «Про судовий збір», позивач не звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви в частині вимог про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку до дня ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року встановлений в розмірі 2027 гривень.

Отже, позивач при зверненні до суду з позовом до АТ «Черкаський приладобудівний завод» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку, зобов`язаний сплатити судовий збір у розмірі, який передбачений п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з врахуванням ціни позову, але не меншому ніж 840 гривень 80 копійок за звернення з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

Однак, позивачем не надано доказів сплати ним судового збору за подання даної позовної заяви в частині вимог про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, в зв`язку з чим позивачу необхідно сплатити судовий збір за вказану вимогу та надати суду відповідні докази.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Згідно ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 260, 261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Черкаський приладобудівний завод» про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні - залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, який відраховується з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде вважатись не поданою і буде повернута позивачу.

Ухвала окремо від остаточного судового рішення оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.М. Борєйко