Справа №155/942/20
Провадження №2/155/702/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Адамчук Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права на завершення приватизації та реєстрацію права власності земельної ділянки в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом першої черги, право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,07 га для будівництва та обслуговування будівель та земельної ділянки, площею 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства, які були передані у приватну власність ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Лобачівськрї сільської ради Горохівського району Волинської області від 29 грудня 1999 року №7/3, як на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не оформив своїх спадкових прав.

Мотивує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 . Останній прийняв спадщину після померлої ОСОБА_2 , однак своїх спадкових прав оформити не встиг. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_3 , прийняла спадщину, однак нотаріально оформити своїх спадкових прав не може. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити.

Позивачка, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, однак в заяві до суду позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, а справу слухати у її відсутність.

Представник відповідача, Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області, в судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву в яких просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

А відповідно до ч.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до запису в погосподарській книзі №0079-1 за 2001-2005 роки рік, житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 .

Згідно з свідоцтвом про смерть, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з свідоцтвом про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 липня 2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , спадщину після якої прийняв її син ОСОБА_3 , було відмовлено.

Документами про родинні відносини стверджується, що позивачка є дочкою померлого ОСОБА_3 , а останній був сином ОСОБА_2 .

Довідкою Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 20 січня 2020 року №35 стверджується, що заповіти від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в сільській раді не посвідчувалися. Спадкоємцями майна за законом після смерті ОСОБА_3 є дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_4 . Спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом фактичного володіння спадковим майном.

З спадкової справи після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 видно, що від імені ОСОБА_1 до нотаріальної контори надходила заява про прийняття спадщини і їй 18 червня 2020 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Також між спадкоємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_1 11 червня 2020 року було укладено договір про поділ спадщини, який було посвідчено приватним нотаріусом Голодевич Г.С. і зареєстровано в реєстрі за №221.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_2 , однак не встиг оформити своїх спадкових прав.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після померлого батька ОСОБА_3 , прийняла спадщину.

Разом з тим, відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з рішенням Лобачівської сільської ради Горохівського району Волинської області №7/3 від 29 грудня 1999 року, ОСОБА_2 було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування будівель площею 0,07 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,50 га.

Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом першої черги після смерті свого батька. Успадкувавши спадкове майно, вона успадкувала право на завершення приватизації, яке, в свою чергу, успадкував за життя спадкодавець, але в установленому порядку не встиг завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно.

Згідно з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п.3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

За таких обставин, суд вважає, що позивачка, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.527, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст.392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1258, 1261 ЦК України, ст.125 Земельного кодексу України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом першої черги, право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,07 га для будівництва та обслуговування будівель та земельної ділянки, площею 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства, які були передані у приватну власність ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Лобачівськрї сільської ради Горохівського району Волинської області від 29 грудня 1999 року №7/3, як на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не оформив своїх спадкових прав.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий