Справа №336/5805/19
пр. № 2/336/494/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2020 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Жупанової І.Б.

секретарки судового засідання Палубінської К.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу 336/5805/19 пр. 2/336/494/2020 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення,-

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , вказавши, що йому на праві спільної часткової власності з відповідачкою належить 1/2 частина квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням суду від 31.11.2011 року було визначено порядок користування вказаною квартирою. Позивачу у користування виділено кімнату НОМЕР_3 площею 13.1 кв.м.; Відповідачці ОСОБА_2 виділено в користування кімнату № 7 площею 15.1 кв.м. Місця загального користування: коридор №1, ванна кімната № 2, туалет №3, кухня №4, комора №5 - залишено в загальному користуванні.

Незважаючи на вказане рішення, з 2011 року позивач не має можливості користуватись своєю власністю, оскільки відповідачка по справі створює перепони у користуванні квартирою, користується нею одноособово, але не сплачує комунальні послуги.

Оскільки з приводу проживання у квартирі між сторонами виникли суперечності, відповідачка не надає ключів від квартири, позивач просив вселити його у кімнату №6 квартири за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідаку не чинити перешкод у користуванні нею.

Ухвалою суду від 25.11.2019 року провадження у справі було відкрите та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав наполягав на його задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Також позивач зазначив, що тривалий час не проживав у спірній квартирі, залишивши її у користування відповідачки та спільного сина з умовою, що ОСОБА_2 буде сплачувати нараховані комунальні послуги та утримувати майно у належному стані. Проте відповідачка вказаної домовленості не дотрималась, розділила особові рахунки і хоча користується всією квартирою з дозволу позивача, йому нараховуються борги зі сплати комунальних послуг, якими він фактично не користується. Вказав, що життєві обставини змінились і він бажає проживати у вказаній квартирі та безперешкодно користуватись своєю власністю, водночас, відповідачка ігнорує його звернення та листи, ключів від квартири не надає, в неї не пускає.

В судові засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення на адресу реєстрації судових повісток, що повернулись до суду з відміткою установи пошти «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній».

Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подала. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідачки не надходили.

Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 2-594/2008 від 09.04.2008 року позивачу ОСОБА_1 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 , право власності зареєстровано в ОП ЗМ БТІ. Інша 1/2 частина вказаної квартири на підставі вищезазначеного рішення суду належить відповідачці ОСОБА_2 . Вказані обставини підтверджені зокрема витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, технічним паспортом, копії яких долучені позивачем до матеріалів справи.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 0827/2-1884/2011 від 31.05.2011 року було визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_2 : виділено ОСОБА_1 в користування кімнату НОМЕР_3 площею 13,1 м. кв., виділено ОСОБА_2 в користування кімнату № 7 площею 15.1 кв.м. Місця загального користування: коридор №1, ванна кімната № 2, туалет №3, кухня №4, комора №5 - залишено в загальному користуванні. Рішення набрало законної сили 11.06.2011 року.

08.08.2019 року позивачем ОСОБА_1 на адресу відповідачки ОСОБА_2 направлено цінний лист № 272 з вимогою про вселення та надання ключів від квартири 94/29. Вказана вимога залишена ОСОБА_2 без виконання.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На переконання суду позивачем доведено, що між сторонами дійсно існує спір з приводу проживання у спільній квартирі та вчинення відповідачкою ОСОБА_2 перешкод позивачу у користуванні нею, шляхом зміни замків до вхідних дверей, що і стало підставою для звернення до суду та є підставою для застосування судового захисту порушених прав.

Статтею 47 Конституції України кожному гарантоване має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як вказує ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Виходячи з того, що позивач на час розгляду справи судом, є співвласником вказаного житлового приміщення, при цьому йому на праві власності належить 1/2 частина квартири, а рішенням суду позивачу виділено у користування кімнату НОМЕР_3 площею 13.1 кв.м. у спірній квартирі, між сторонами безперечно існують конфліктні стосунки з приводу проживання позивача у спірному житлі, суд вбачає підстави для задоволення вимог позивача про вселення його до квартири.

Враховуючи пояснення позивача, про зміну замків на вхідних дверях до квартири, суд також вбачає підстави для задоволення і іншої вимоги позивача та зобов`язання відповідачки не чинити перешкод позивачеві у користуванні власністю.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідачки слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн., що підтверджено наявною в матеріалах справи квитанцією.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення - задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , перешкоди у користуванні власністю 1/2 частиною квартири АДРЕСА_2 та вселити ОСОБА_1 у кімнату №6 житловою площею 13.1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 примірник ключів від вхідної двері квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 768.40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07.02.2020 року.

Суддя Жупанова І.Б.