П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року м. Київ

Справа № 22-361 Головуючий у1-й інстанції - Дутчак І. М.

Унікальний № 361/2414/18 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Барабаша Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

у с т а н о в и л а:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 пред`явив в суд позов до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про звільнення його з посади провідного інженера відділу економічної безпеки управління безпеки, поновити його на цій посаді, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн (т.1, а.с.1-6).

Позов обґрунтовував тим, що наказом ДП "Укрспирт" № 168-к від 24 липня 2015 року його прийнято на роботу на посаду ревізора відділу захисту економічних інтересів та протидії корупції управління безпеки ДП "Укрспирт". Наказом № 272-к від 10 листопада 2017 року переведено на посаду провідного інженера відділу економічної безпеки управління безпеки ДП "Укрспирт". 18 січня 2018 року Підприємством йому було вручено персональне попередження про звільнення на підставі наказу ДП "Укрспирт" № 12 від 09 січня 2018 року "Про внесення змін до штатного розпису" та запропоновано перелік вакантних посад. Вказував на те, що з цим наказом його ознайомлено не було, наданий перелік вакантних посад не мав відношення до його спеціалізації та не був пов`язаний з попередньою посадою. Посилався на те, що зазначений наказ № 12 від 09 січня 2018 року прийнятий без техніко-економічного обґрунтування причин проведення таких змін, чим порушено вимоги ст. 49-4 КЗпП України. Представники керівництва Підприємства створювали йому умови та примушували його розірвати трудові відносини, зокрема, намагалися тиснути на нього, погрожуючи позбавленням надбавки та зменшенням премії. Наказом № 19-вевбд від 20 лютого 2018 року намагалися відправити в службове відрядження без авансових коштів, транспорту, що призвело до його госпіталізації. У період часу з 28 березня по 06 квітня 2018 року він перебував на лікарняному. 10 квітня 2018 року йому стало відомо, що наказом № 84-к від 28 березня 2018 року його звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. 10 квітня 2018 року цей наказ ДП "Укрспирт" змінений наказом № 97-к від 10 квітня 2018 року у частині дати звільнення його з роботи з 28 березня на 10 квітня 2018 року. Вважав, що його звільнення відбулося всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки відповідачем ДП "Укрспирт" порушено вимоги ч. 2 ст. 42, ст. ст. 43, 49-2 КЗпП України, п. 3.2.5 Колективного договору ДП "Укрспирт", а саме: йому не були запропоновані всі наявні на Підприємстві вакансії, які йому підходили відповідно до його посадових обов`язків, профілю і освіти, що надавало йому переважне право залишитися на роботі та є підставою для скасування наказу про його звільнення, поновлення на роботі на займаній посаді зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, позивач вважав, що у зв`язку з його незаконним звільненням відповідачем ДП "Укрспирт" йому завдано моральної шкоди, яка полягає у погіршенні стану його здоров`я та постійному стресі. Моральну шкоду він оцінював в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю заявлених вимог.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Барабаш О. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі (т. 2, а.с.5-17).

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення учасників справи: представника ОСОБА_1 , адвоката Барабаша О. В., який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити; представника Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», Корчука О. В., який заперечував проти апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ДП "Укрспирт" № 168-к від 24 липня 2015 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до ДП "Укрспирт" на посаду ревізора відділу захисту економічних інтересів та протидії корупції управління безпеки.

10 листопада 2017 року наказом ДП "Укрспирт" № 272-к ОСОБА_1 переведено на посаду провідного інженера відділу економічної безпеки управління безпеки ДП "Укрспирт".

09 січня 2018 року наказом № 12 заступника директора ДП "Укрспирт" Шиби Л. П. "Про внесення змін до штатного розпису" у зв`язку з виробничою необхідністю та необхідністю оптимізації діяльності апарату управління ДП "Укрспирт" внесено зміни до штатного розпису, зокрема, зі штату Підприємства виведено дві посади провідного інженера відділу економічної безпеки. Таку посаду обіймав ОСОБА_1 .

Із змін до штатного розпису ДП "Укрспирт", який вводився в дію з 09 січня 2018 року та затверджений заступником директора Шибою Л. П., убачається, що зі штату Управління безпеки ДП "Укрспирт" виведенню підлягають посади у кількості 8 штатних одиниць, зокрема й посада ОСОБА_1 , провідного інженера управління безпеки відділу економічної безпеки ДП "Укрспирт", у кількості 2-х штатних одиниць.

18 січня 2018 року ОСОБА_1 було вручене персональне попередження № 1-2/3-к від 09 січня 2018 року про майбутнє вивільнення, у зв`язку зі скороченням чисельності працівників ДП "Укрспирт", надано перелік вакантних посад на Підприємстві та пам`ятку.

Позивач ОСОБА_1 із зазначеними документами ознайомився та отримав їх, що підтверджується його особистим підписом.

23 лютого 2018 року ДП "Укрспирт" направило до профспілкового комітету подання за № 01-1-2/28-к про надання згоди на звільнення провідного інженера відділу економічної безпеки управління ДП "Укрспирт" ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. До цієї заяви було додано копію персонального попередження працівника, перелік вакантних посад у ДП "Укрспирт" станом на 18 січня та 23 лютого 2018 року.

02 березня 2018 року відбулося засідання первинної профспілкової організації апарату управління ДП "Укрспирт" № 9 щодо надання згоди на звільнення працівників управління ДП "Укрспирт", зокрема й провідного інженера відділу економічної безпеки управління ДП "Укрспирт" ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Працівники щодо звільнення яких розглядалися питання були повідомленні про проведення цього засідання.

При вирішенні питання щодо надання згоди на звільнення працівників управління ДП "Укрспирт" первинною профспілковою організацією апарату управління Підприємства встановлено, що відповідно до наданих документів згідно із 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про скорочення працівникам, у тому числі позивачу ОСОБА_1 , було запропоновано іншу роботу, за рахунок якої вони могли бути працевлаштованими. Запропоновано також скористатися правами та гарантіями передбаченими Колективним договором. Однак жодної заяви про переведення та чи/або звільнення за угодою сторін до адміністрації Підприємства від працівників так і не надійшло. З огляду на характеристики та особові справи працівників, у порівнянні з іншими працівниками вони мають більш низький рівень продуктивності праці та у них відсутні будь-які встановлені ст. 42 КЗпП України переваги щодо переважного права залишення на роботі.

Враховуючи вказані обставини, первинна профспілкова організація апарату управління ДП "Укрспирт" надала згоду на звільнення працівників Підприємства, зокрема ОСОБА_1 , згідно із п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, з наданням їм гарантій та компенсацій при звільненні.

28 березня 2018 року на підставі персонального попередження, біографічної довідки, характеристики, доповідної записки начальника відділу економічної безпеки управління безпеки ДП "Укрспирт", переліку вакантних посад ДП "Укрспирт", які пропонувалися працівнику станом на 18 січня, 26 лютого, 02 та 28 березня 2018 року, пам`ятки, листа ДП "Укрспирт" від 23 лютого 2018 року № 01-1-2/28-к, листа первинної профспілкової організації апарату управління ДП "Укрспирт" від 12 березня 2018 року № 5/03, службової записки начальника юридичного управління Дмитерка О.М., наказом т.в.о. директора-радника ДП "Укрспирт" Лучечка Ю.М. за № 84-к ОСОБА_1 звільнено з роботи із займаної посади, у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

28 березня 2018 року ДП "Укрспирт" направило ОСОБА_1 поштою листа, у якому повідомляло його про звільнення, необхідність отримання трудової книжки (вих. № 02-1-2/67-к від 28 березня 2018 року), копію наказу від 28 березня 2018 року № 84-к, перелік вакантних посад ДП "Укрспирт" станом на 28 березня 2018 року.

10 квітня 2018 року ОСОБА_1 без будь-яких заперечень ознайомився з цим наказом № 84-к від 28 березня 2018 року, що підтверджується його підписом.

Того ж дня, 10 квітня 2018 року у зв`язку з надходженням копії листка непрацездатності серії АДІ № 768958 від 06 квітня 2018 року про тимчасову непрацездатність у період часу з 28 березня до 06 квітня 2018 року звільненого працівника ОСОБА_1 , наказом заступника директора Шиби л. П. за № 97-к було внесено зміни до наказу № 84-к від 28 березня 2018 року у частині дати звільнення ОСОБА_1 , а саме: змінено дату звільнення з роботи 28 березня 2018 року на 10 квітня 2018 року.

За встановлених обставин, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що при звільненні позивача з роботи з посади провідного інженера відділу економічної безпеки управління безпеки ДП "Укрспирт" вимог трудового законодавства відповідачем не порушено, позов ОСОБА_1 в частині визнання незаконним і скасування наказу про звільнення його з посади провідного інженера відділу економічної безпеки управління безпеки та поновлення його на цій посаді є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відсутні також підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, оскільки ці вимоги є похідними від вирішення судом зазначених вище позовних вимог на користь позивача.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.234-241).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить. Під час апеляційного розгляду представник позивача також не навів таких обставин.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами КЗпП України.

Згідно із ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Аналіз даної норми дає підстави дійти висновку про те, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, а саме: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених в цьому пункті цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Згідно з ч. 3 ст. 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Частиною 3 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного суду України у п. 19 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

В усіх випадках звільнення за п.1 ст.40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених КЗпП України.

Порядок вивільнення працівників, закріплений КЗпП України, включає наступні вимоги, які повинні бути дотримано роботодавцем: строк попередження про наступне вивільнення (не пізніше ніж за два місяці до вивільнення) (ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України); врахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого законодавством (ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України); пропонування працівникові іншої роботи на тому ж підприємстві, в установі, організації одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України); отримання згоди профспілкового комітету, членом якого є працівник (ст. 43); у разі, якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення». Власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників (ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України).

У даному випадку ОСОБА_1 про майбутнє звільнення був попереджений 18 січня 2018 року та 10 квітня 2018 року звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників.

Доводи скарги щодо звільнення позивача під час тимчасової непрацездатності колегія суддів відхиляє, оскільки, як було вже зазначено вище, 10 квітня 2018 року у зв`язку з надходженням копії листка непрацездатності серії АДІ N 768958 від 06 квітня 2018 року про тимчасову непрацездатність у період часу з 28 березня по 06 квітня 2018 року звільненого працівника ОСОБА_1 , наказом заступника директора Шиби л. П. за № 97-к було внесено зміни до наказу № 84-к від 28 березня 2018 року у частині дати звільнення ОСОБА_1 , а саме: змінено дату звільнення з роботи 28 березня 2018 року на 10 квітня 2018 року.

Посилання ОСОБА_1 на незаконність зміни дати його звільнення, оскільки така зміна під час судового розгляду не може вважатись поновленням порушеного права працівника колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

По-перше, у персональному попередженні ОСОБА_1 про майбутнє звільнення, факт отримання якого є встановленим та не заперечується позивачем, зазначено, що у випадку перебування у відпустці або тимчасової непрацездатності на день звільнення воно відбудеться одразу після одужання (т. 1, а.с.13).

По-друге, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом 26 квітня 2018 року (т. 1, а.с.1), тобто після зміни дати його звільнення, отже внесення змін до наказу № 84-к від 28 березня 2018 року у частині дати звільнення ОСОБА_1 відбулося до судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності легітимного рішення профспілкового комітету про надання згоди на звільнення та порушення п. 3.2.4 Колективного договору також відхиляються апеляційним судом, оскільки матеріали справи свідчать, що первинною профспілковою організацією апарату управління Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» 02 березня 2018 року була надана згода на звільнення ОСОБА_1 (т. 1, а.с.84).

Посилання ОСОБА_1 на той факт, що розірвання трудового договору повинно бути не пізніш як через місяць з дня одержання згоди на звільнення, яка у даному випадку була надана 02 березня 2018 року, а його було звільнено 10 квітня 2018 року, також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 44 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Матеріали справи свідчать, що згоду первинної профспілкової організації апарату управління Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на звільнення ОСОБА_1 Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт отримало лише 12 березня 2018 року (т. 1, а.с.84), а звільнення, як вже зазначено вище, мало місце 10 квітня 2018 року, тобто у визначений ст. 43 КЗпП України строк.

Також, колегія суддів звертає увагу на той факт, що доводи скарги стосовно незаконності зміни дати звільнення ОСОБА_1 та його твердження стосовно того, що звільнення відбулося 28 березня 2018 року суперечать його ж доводам щодо порушення підприємством вимог ст. 43 КЗпП України, щодо пропущення місячного строку з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації та звільнення його 10 квітня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 в апараті управління ДП «Укрспирт» не було запропоновано жодної вакантної посади, відхиляються апеляційним судом як безпідставні, оскільки матеріали справи свідчать, що разом із попередженням про майбутнє звільнення ОСОБА_1 були запропоновані вакантні посади ДП «Укрспирт» (т. 1, а.с.14-17).

Крім того, апеляційна скарга не містить посилання на жодну посаду, яка відповідала рівню освіти та кваліфікації позивача, була вільною у період двох місяців, що передували його звільненню, чи принаймні на час його звільнення, однак не була запропонована ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо порушення підприємством при проведенні скорочення штату працівників та їх звільненні п. 3.2.4 Колективного договору також відхиляються апеляційним судом як безпідставні, оскільки, як вже зазначено вище профспілкова сторона була повідомлена про наступне можливе звільнення працівників і надавала згоду на таке звільнення з ініціативи адміністрації.

Оскільки правові підстави для поновлення позивача на роботі відсутні, доводи його апеляційної скарги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди не потребують окремої оцінки апеляційного суду, адже вказані вимоги є похідними від вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення роботі, у задоволенні яких позивачу було обґрунтовано відмовлено.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Барабаша Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 лютого 2020 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома