Справа № 222/1468/19
Провадження № 2/222/31/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області в складі:

судді Доценко С.І.,

за участі секретаря Болбат Н.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за наступними підставами:

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 . Відповідач по справі ОСОБА_2 в будинку зареєстрований, але з 2004 року в будинку не проживає, у добровільному порядку не виписуються, що й спонукало позивача звернутись до суду з зазначеною позовною заявою, так як вона не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд, оформити субсидію і на підставі чого просить суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні будинком АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву в якій зазначила, що на позовних просить суд розглянути справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позовну заяву не скористався. Клопотань про відкладення слухання справи від нього не надходило.

Дослідивши наявні докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на будинок АДРЕСА_1 . (а.с. 64)

Згідно копії довідки Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області № 1002 від 28.10.2019 року та копії рішення Малоянисольської сільської ради № VІІ/14-204 від 20.04.2017 року «Про впорядкування поштових адрес» адреса житлового будинку, що числиться за ОСОБА_1 була змінена з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 . (а.с.65.66)

Довідкою № 763, виданої 13.08.2020 року Малоянисольською сільською радою Нікольського району Донецької області встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , 1957 року народження, однак в будинку не проживає. (а.с.9)

З актів від 13.08.2019 року та 12.10.2020 року, складених депутатом Малоянисольської сільської ради ОСОБА_3 , встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 прописаний ОСОБА_2 , однак не проживає в ньому з 2004 року. (а.с. 10, 63)

Факт не проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації підтверджений поясненнями свідка ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що в будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1 прописаний ОСОБА_2 , який не є родичем ОСОБА_1 , однак біля 15 років він в будинку не проживає. В будинку проживає ОСОБА_1 разом з донькою та онуками.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які визначають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України особи можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умов, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад 6 місяців.

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_1 , не проживає в будинку позивача з 2004 року, суду не представлено ніяких доказів про існування домовленостей між сторонами щодо реєстрації відповідача в будинку, витрат на утримання будинку він не несе, його реєстрація в будинку позивача перешкоджає ОСОБА_1 , як власнику, розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, користуватись субсидією.

Таким чином, реєстрація місця проживання ОСОБА_2 не тягне за собою виникнення у нього прав на житло, в якому він зареєстрований, а лише посвідчують факт проживання особи в певному місці і то за умови згоди власника цього житла, а тому слід визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-80, 141, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 71-72 ЖК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.І. Доценко