Справа № 450/1334/20 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О.
Провадження № 22-ц/811/2200/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області в складі судді Кіпчарського М.О. від 13 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Сетам», Пустомитівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєвої Ольги Ярославівни, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсними прилюдних торгів, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 травня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено. З метою забезпечення позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «Сетам», Пустомитівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєвої Ольги Ярославівни, третя особа ОСОБА_3 , про визнання недійсними прилюдних торгів, вжито заходи забезпечення позову до набрання рішенням суду по справі законної сили, шляхом:

- заборони державним реєстраторам, нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження вчиняти дії щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо проведення будь-яких реєстраційних дій відносно житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1404 га кадастровий номер :01:005:0090, які належить на праві власності ОСОБА_1 ;

- заборонено ОСОБА_1 вселятися у житловий будинок АДРЕСА_1 , чи вселяти туди будь-яких інших осіб.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу повністю. Вважає, що заборона відчуження не обґрунтована доказами. Вказує, що задовольняючи заяву позивача про забезпечення позовних вимог, Пустомитівський суд не врахував вимог процесуальних норм та не обґрунтував припущення того, що невжиття заходів до забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у даній справі. Більше того, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.07.2020 №218311921 станом на теперішній момент за спірним майном зареєстроване обтяження Іпотекою за зобов`язаннями ще ОСОБА_3 . Таким чином не знята реєстрація іпотеки ОСОБА_5 перешкоджає відповідачу відчужувати будинок та є підтвердженням факту, що ОСОБА_1 не вчинив жодних дій щодо реалізації спірної нерухомості. Отже цей доказ підтверджує необґрунтованість припущення суду та позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі. Звертає увагу, що накладаючи заборону вселення у спірний будинок суд повністю фактично позбавив його права власності на його майно. Суд створив таку ситуацію, що він не може реалізувати жодної частини зі свого права власності: не може ні володіти, ні користуватися, ані розпоряджатися. Вважає, що таке забезпечення позову за своїм змістом є тотожним задоволенню позовних вимог.

В судове засідання окрім відповідача ОСОБА_1 решта учасників справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а, також, те, що від відповідача Пустомитівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів позовної заяви, заяви про забезпечення позову, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.2 ст. 149, ч.1,2 ст. 151, ч.1 ст. 153,ч.2 ст. 247 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, та задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходив з того, що відповідно до Протоколу №470921 проведення електронних торгів від 23.03.2020р., за результатами торгів відбулася реалізація іпотечного майна - житлового будинку та земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0090, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 207831836 від 29.04.2020 року, житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:005:0090 належить на праві власності ОСОБА_1 . Підстава для реєстрації права власності-свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна серія та номер 1023, виданого 10.04.2020 року. Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Чишківським старостинським округом Пустомитівського району Львівської області № 255 від 14.04.2020 року, в житловому будинку по АДРЕСА_1 , значаться зареєстрованими: з 1993 року - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з 2004 року - ОСОБА_6 , з 2013 року - дитина ОСОБА_7 , 2013 року народження. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , 06.06.1987 року зареєстрували шлюб. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, видане Чишківською сільською радою 05.02.1993 року та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15717326 від 28.08.2007 року, ОСОБА_3 являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 489232 від 04.09.2007 року, земельна ділянка площею 0,1404 га кадастровий номер :01:005:0090 у АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 . Згідно Талону-повідомлення єдиного обліку №4892, 25.04.2020р. ОСОБА_6 зверталася до Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області з повідомленням про проникнення на територію домогосподарства по АДРЕСА_1 сторонніх невідомих осіб. Проаналізувавши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того, що спірний житловий будинок та земельна ділянка набуті за час перебування у шлюбі позивача та її чоловіка - третьої особи у справі, який являвся власником даного спірного нерухомого майна. Оскільки предметом спору є визнання недійсним прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке набуте за час перебування позивача у шлюбі, беручи до увагу презумпцію спільності права власності подружжя на майно, а також те, що спір в судовому порядку не вирішено по суті, обґрунтовано наведено припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі та призвести до порушення прав та законних інтересів позивача. Суд прийшов до висновку, що вид забезпечення позову, запропонований позивачем у заяві про забезпечення позову, є співмірним із заявленими позовними вимогами та необхідним для виконання можливого рішення суду при задоволенні позову. Тому суд, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, з урахуванням прав, за захистом яких позивач звернувся до суду, вважав що доводи заявника щодо необхідності вжиття вказаних заходів забезпечення позову є обґрунтованими та вважав за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірні житловий будинок та земельну ділянку, а також заборони вселення в даний житловий будинок.

Колегія суддів, перевіряючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції немає.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам, у тому числі уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку, а також зупинення дії рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання таких рішень Кабінету Міністрів України, індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також шляхом встановлення для Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з таких рішень/актів. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів) Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), до таких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Майно (активи) або грошові кошти клієнта неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних або дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), можуть бути передані приймаючому або перехідному банку у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно (активи) або грошові кошти залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції". Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій судом касаційної інстанції розтлумачено схожі правовідносини, «забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду».

Згідно змісту п.4 згаданої Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що:

-між сторонами дійсно виник спір та

-існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

-з`ясувати обсяг позовних вимог,

-дані про особу відповідача, а також

-відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, 5.05.2020 ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ДП «Сетам», Пустомитівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ТзОВ «Кредитні ініціативи», ОСОБА_1 , Приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєвої О.Я., третя особа ОСОБА_3 , у якому просив:

- визнати недійсними електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (лот № 408430), а саме належних ОСОБА_3 на праві власності житлового будинку заг. пл. 168,9 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,1404 га кадастровий номер :01:005:0090, за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Волиця, що 05.02.2018 року проведені ДП «СЕТАМ», за результатами яких оформлено протокол проведення електронних торгів від 23.03.2020 року №470921;

- визнати недійним акт про реалізацію предмета іпотека за результатами якого оформлено протокол проведення електронних торгів від 23.03.2020 року;

- визнати недійсним свідоцтво Державного реєстратора приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєвої О.Я. про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна, серія та номер 1023 від 10.04.2020 року.

12.05.2020 ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, у якій просив:

- заборонити державним реєстраторам, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження вчиняти дії щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо проведення будь-яких реєстраційних дій відносно житлового будинку, заг. пл. 168.9 м.кв. та земельної ділянки площею 0,1404 га кадастровий номер :01:005:0090 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_1 вселятися у вказаний будинок чи вселяти туди будь-яких інших осіб.

В обґрунтування заяви покликається на те, що спірний житловий будинок та земельна ділянка набуті позивачем та її чоловіком ОСОБА_3 за час перебування у шлюбі, та являються спільною сумісною власністю подружжя. Зазначає, що до постановлення рішення у даній справі та відновлення її права спільної сумісної власності на згадане майно, відповідач ОСОБА_1 , який на даний час, за результатами проведених прилюдних торгів, є одноосібним власником вказаного майна, в будь-який час може відчужити таке на користь третіх осіб, що ускладнить або унеможливить виконання рішення суду про задоволення позову та поновлення прав позивача. Вважає, що накладення арешту на вказане нерухоме майно забезпечить недопущення даного ризику. Окрім цього зазначає, що відповідачем ОСОБА_1 вчиняються дії щодо вселення в спірний житловий будинок та виселення з нього позивача і членів її сім`ї, які безперервно проживають у такому з 1993 року, та для яких таке являється єдиним місце проживання. З метою забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, просив заяву задоволити.

Із доводів позовної заяви, апеляційної скарги та інших матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір чого ніким із учасників не заперечувалось та не спростовано.

Також, із виділених матеріалів вбачається, що відповідно до Протоколу №470921 проведення електронних торгів від 23.03.2020р., за результатами торгів відбулася реалізація іпотечного майна житлового будинку та земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0090, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 207831836 від 29.04.2020 року, житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:005:0090 належить на праві власності ОСОБА_1 . Підстава для реєстрації права власності свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна серія та номер 1023, виданого 10.04.2020 року.

Вказані рішення, акт та правовстановлюючий документ, які стали підставою для зміни власника спірних об`єктів нерухомості і є предметом оскарження у даній справі.

Зважаючи на вказане слід вважати, що спір про визнання недійсними рішення, акту та правовстановлюючого документу, що стали підставою для зміни власника, по суті покликаний позбавити власності одного із відповідачів на спірні об`єкти нерухомості та повернути попередній статус цих об`єктів.

Крім цього, зважаючи на п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за яким: «Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК 1618-15. У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено); висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні; вартість майна, яке належить стягнути з відповідача, якщо при виконанні рішення присудженого майна у наявності не буде; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права; розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК 1618-15; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобов`язаний або має право його допустити. При об`єднанні в одне провадження кількох вимог або прийнятті зустрічного позову чи позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, має бути сформульовано, що саме ухвалив суд щодо кожної позовної вимоги. Вирішуючи за позовами про визнання питання про наявність або відсутність тих чи інших правовідносин, суд при задоволенні позову зобов`язаний у необхідних випадках зазначити в резолютивній частині рішення і про ті правові наслідки, які тягне за собою таке визнання (наприклад, про анулювання актового запису про реєстрацію шлюбу в разі визнання його недійсним, анулювання свідоцтва про право власності в разі задоволення позову про витребування майна від добросовісного набувача тощо). З метою запобігання виникненню неясності при виконанні рішення у його резолютивній частині зазначається точне та повне найменування юридичної особи, прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, відносно яких суд вирішив питання. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (пункт 4 частини першої статті 311, пункт 4 частини першої статті 338 ЦПК)», наслідком розгляду справи (у випадку задоволення позову) може бути і скасування державної реєстрації прав власності одного з відповідачів (нового власника) на спірні об`єкти нерухомості.

Також, слід вважати, що невжиття заходів забезпечення, про які просила позивачка може вплинути (істотно утруднити чи навіть зробити неможливим) на виконання потенційного рішення суду про задоволення позову, оскільки внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, проведення будь-яких реєстраційних дій, тощо відносно спірних житлового будинку та земельної ділянки та вселення відповідача чи інших осіб у спірне жито, може вплинути на виконання можливого рішення про задоволення позову, а саме рішення, за яким спірні об`єкти нерухомості змінять власника, яким на даний час є один із відповідачів та потенційно повернуться у спільну сумісну власність.

Крім цього, слід вважати, що захід вжитий судом стосується та співмірний позовним вимогам та забезпечує виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог (які є майновими та забезпечують можливість захисту прав позивачки, як співвласниці спірного майна), оскільки унеможливлюють, зокрема, відчуження виключно спірного майна (фактично предмету спору) та вчинення будь-яких інших дій зі зміни його правового статусу, які можуть вплинути на майбутнє можливе виконання рішення суду про задоволення позову, а саме про повернення майна у власність позивачки.

Враховуючи вказане, наявність спору між сторонами, також, свідчить про те, що загрози відчуження майна є реальними.

Крім цього, невжиття такого заходу слід вважати ставить під загрозу можливість виконання потенційного рішення суду про задоволення позову: оскільки спірне майно може бути відчуженим зважаючи на перебування такого спору у суді; також є загроза того, що спірне майно може бути видозмінене, змінено його правовий статус, тощо, що знову ж може утруднити чи зробити неможливим виконання потенційно можливого рішення про задоволення позову, яким позивачка захищає своє майнове право.

Наявність інших арештів, заборон, які накладені на спірні об`єкти як на майно чоловіка позивачки, як вбачається, зокрема, і з пояснень відповідача, не можуть бути та не будуть перешкодою у відчуженні таких об`єктів чи зміні їх правового статусу, оскільки у будь-який момент можуть бути зняті новим власником майна, крім цього такі не можна вважати заходами, що забезпечують даний позов чи будь-яким чином можуть вплинути на виконання потенційного рішення суду про забезпечення позову.

Тому, суд першої інстанції, зробив обґрунтований висновок про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову, про які просила позивачка та застосування таких заходів забезпечення є адекватним, співмірним позовним вимогам та ефективним способом забезпечення даного позову.

Окремо, що стосується заборони вселення, то такий захід теж слід вважати покликаний забезпечити виконання потенційного рішення суду про повернення об`єкту нерухомості, а саме будинку, у власність позивачки та відновлення, зокрема, і таких її правомочностей, як власниці, як користування та володіння цим об`єктом, вільна реалізація яких буде утруднена чи навіть неможлива за наявності інших осіб, що проживатимуть у будинку.

Загроза ж вселення підтверджується поясненнями самого відповідача ОСОБА_1 , який ствердив, що має намір користуватись своїм майном та намагався цей намір реалізувати, однак не зміг, через перешкоди, які йому вчиняються позивачкою (її сім`єю).

Заходи ж забезпечення не слід вважати такими, що порушують права одного з відповідачів, як власника майна, оскільки є тимчасовими та не є тотожними позовним вимогам, а лише забезпечують можливість виконання потенційного рішення суду про задоволення позову.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу ж суду першої інстанції, як таку, що відповідає обставинам, які мають значення та вимогам закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра