Ухвала

02 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 367/1260/19

провадження № 61-11185 вно 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

представник відповідача - адвокат Куценко Олексій Володимирович;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року у справі № 367/7401/14-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року, стягнуто з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») на його користь за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN1445 (вклад «Депозит VІР») суму вкладу - 511 752,38 грн, проценти за договором - 352 092,55 грн, пеню - 10 000 грн, 3 % річних - 5 449,40 грн; за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN1376 (вклад «Депозит VІР») суму вкладу -406 257,10 грн, проценти - 86 950,15 грн, пеню - 8 000 грн, 3 % річних - 3 061,75 грн, інфляційні - 25 644,15 грн. Загальна сума стягнення складає 1 409 207,48 грн.

На виконання рішення апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року видано виконавчий лист № 367/7401/14-ц від 13 січня 2017 року. Станом на час звернення до суду з позовом вказане судове рішення не виконано. Тому у нього виникло право вимагати сплати банком відсотків за користування грошовими коштами за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року, пені відповідно до статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN445 (Вклад «Депозит VІР») у гривневому еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, проценти за депозитним вкладом за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 10 602,73 дол. США, пеню згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 929 400 дол. США, 3 % річних за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 2 546,30 дол. США; за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN1376 (Вклад «Депозит VІР») проценти за депозитним вкладом за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 310 135,55 грн, пеню згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 18 878 767,43 грн, інфляційні нарахування за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 363 193,83 грн, 3 % річних за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 51 722,65 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 вересня 2019 року, з урахуванням ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 25 вересня 2019 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 : за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN445 проценти за користування грошовими коштами у сумі 10 602,73 доларів США, пеню відповідно до вимог частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у сумі 5 481 570 грн та відповідно до статті 625 ЦК України 3 % річних у сумі 1 800 доларів США; за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN376 проценти за користування грошовими коштами у сумі 310 135,55 грн, пеню відповідно до вимог частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у сумі 4 448 515,24 грн та відповідно до статті 625 ЦК України інфляційні втрати у сумі 165 346,63 грн, 3 % річних у сумі 36 563,13 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позовних вимог-відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки рішення апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року про стягнення сум вкладів та нарахувань по них не виконано, грошові кошти за депозитними рахунками від 18 травня 2009 року ОСОБА_1 банком не повернуто, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення із відповідача процентів за користування грошовими коштами за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 10 602,73 дол. США за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN445 (виходячи із 12,5 % річних, встановлених договором) та у сумі 310 135,55 грн за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN376 (виходячи із 18 % річних, встановлених договором). Судом враховано, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що грошові кошти, належні позивачу за зазначеними депозитними рахунками, були перераховані відповідачем на поточний рахунок, тому вважав, що спірних правовідносин слід застосовувати положення статті 1061 ЦК України.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд першої інстанції виходив з того, що до стягнення з відповідача підлягає пеня у межах річного строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем: за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN445 у сумі 219 000 дол. США, яка на день розгляду справи становила 5 481 570 грн, та за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN376 - 4 448 515,24 грн. Розмір стягнутої судом пені відповідає розрахунку, наданого позивачем, який стороною відповідача не спростовано.

Крім того, ураховуючи те, що банком заявлено про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції дійшов висновку, що нарахування 3 % річних та інфляційного збільшення боргу підлягає стягненню за період три роки до дати звернення до суду, а саме: за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN445 підлягає стягненню 3 % річних у сумі 1 800 дол. США, за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN376 - інфляційні втрати у сумі 165 346,63 грн та 3% річних в сумі 36 563,13 грн, що також узгоджується з наданим позивачем розрахунком, який стороною відповідача не спростовано.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 вересня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 процентів за користування грошовими коштами за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN445 та договором від 18 травня 2009 року № SAMDN376 змінено, стягнуто за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN445 проценти за користування грошовими коштами в розмірі 495,06 доларів США за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року; за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN376 проценти за користування грошовими коштами в розмірі 10 056,35 грн за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року.

В решті рішення суду залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішенням апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року, у справі № 367/7401/14-ц про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів, переданих банку в рамках депозитних договорів від 18 травня 2009 року № SAMDN445 та № SAMDN376, встановлено, зокрема, що на підставі поданих ОСОБА_1 до банку заяв від 27 серпня 2014 року вказані депозитні договори були припинені (розірвані). Отже, після припинення дії депозитних договорів припинили дію й усі їх положення, у тому числі, й щодо встановлення розміру відсотків, які сплачуються банком на користь вкладника. Тому є помилковими висновки суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин положень статті 1061 ЦК України. Разом з тим, ураховуючи те, що стягнуті за рішенням суду кошти позивачу фактично виплачені не були і мають обліковуватися на відповідному банківському рахунку, на них у відповідності до положень статті 1070 ЦК України мають бути нараховані проценти, встановлені для рахунку «до запитання». Таким чином, ураховуючи розмір відповідних процентів, встановлених в банку відповідача, з останнього на користь позивача за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року підлягають стягненню проценти з суми заборгованості за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN445 у розмірі 495,06 доларів США, за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN376 - 10 056,35 грн, розмір стягнення яких відповідає наданому банком розрахунку.

Підстав для зменшення розміру пені у відповідності до вимог частини третьої статті 551 ЦК України судом апеляційної інстанції не встановлено. Суд виходив з того, що для зменшення розміру пені, окрім значення перевищення її розміру над розміром спричинених особі збитків, має бути встановлена й наявність ряду інших істотних обставин, одночасне існування яких дозволило б суду застосувати вищевказану норму. Такими істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін у зобов`язанні, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання. Разом з тим, жодного належного підтвердження обставин, які б давали підстави для зменшення розміру пені, відповідачем до суду не надано. Також судом враховано, що протягом трьох років з часу ухвалення рішення про стягнення на користь позивача коштів з відповідача ступень його виконання складає 0 %, що підтвердили обидві сторони в ході розгляду справи. Відрізняється і майновий стан сторін у справі, оскільки позивач є менш захищеною та більш слабкою стороною у даних правовідносинах. При цьому відповідачем не надано до суду ані доказів свого незадовільного майнового стану банку, ані доказів застосування певних процедур для покращення такого його стану (тимчасова адміністрація, санація, тощо).

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних у відповідності до вимог статті 625 ЦК України, зазнававши, що судом вірно застосовано норми матеріального та процесуального права щодо спірних правовідносин.

Короткий зміст судового рішення суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» задоволена частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені за депозитними договорами змінено.

Розмір пені, яка підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , визначено у наступному розмірі: за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN445 (вклад «Депозит VІР») - 511 752 грн; за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN376 (вклад «Депозит VІР») - 406 257 грн.

В іншій частині рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 вересня 2019 року у незміненій за результатами апеляційного перегляду частині і постанова Київського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року залишено без змін.

Судове рішення суду касаційної інстанції мотивовано тим, що суди першої та апеляційної інстанцій, стягуючи з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пені за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN445 (вклад «Депозит VІР») (сума депозиту 511 752,38 грн) у розмірі 5 481 570 грн та за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN376 (вклад «Депозит VІР») (сума депозиту 406 257,10 грн) у розмірі 4 448 515,24 грн, не врахували наявності підстав для зменшення визначеного розміру пені, який перевищує розмір вкладів, нарахованих процентів, є непропорційним по відношенню до втрат кредитора, не відповідає принципам добросовісності та справедливості. Ураховуючи розмір невиплачених вкладів, суму нарахованих процентів, період прострочення, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних обставин, які є підставою для зменшення пені, що підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 , і визначення її у розмірі, який відповідає сумі невиплачених вкладів.

В іншій частині вирішення позову ОСОБА_1 судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є вірними, розмір стягнутих процентів за користування грошовими коштами, з урахуванням зміненого апеляційним судом рішення суду першої інстанції у цій частині, інфляційних втрат та 3 % річних у відповідності до вимог статті 625 ЦК України відповідає вимогам закону.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції із заявою про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у зв`язку з нововиявленими обставинами (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України), посилаючись на те, що при ознайомлені 15 липня 2020 року у матеріалами справи, яка перегладяться, йому стало відомо, що касаційна скарга на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року підписана адвокатом Куценком О. В., який діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» на підставі довіреності від 04 липня 2019 року № 2858-К-Н-О. Вказаною довіреністю останньому надані повноваження бути представником банку, зокрема, в місцевих, апеляційних судах, Верховному Суді, однак, повноваження щодо підписання та подання позовів, зустрічних позовів, скарг та інших документів обмежено кримінальними справами та провадженнями. Довіреність не містить чіткої вказівки на можливість адвоката Куценка О. В. підписувати та подавати касаційні скарги у цивільних справах до Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, посилаючись на те, що зазначені обставини не могли бути йому відомі, оскільки отримані ним копії матеріалів касаційної скарги не містили копії довіреності представника банка, є для ОСОБА_1 нововиявленими обставинами, які суттєво впливають на розгляд касаційної скарги Верховним Судом, що є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами в частині розгляду касаційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» та закриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк».

Доводи особи, яка подала відзив назаяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

У серпні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду відзив на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленим обставинами, у якому зазначено, що заява задоволенню не підлягає у зв`язку з тим, що доводи заяви є безпідставними. Відкриваючи касаційне провадження, Верховним Судом вже було надано оцінку наявності повноважень у представника банку на підставі поданої довіреності (надано оцінку поданих доказам на підтвердження повноважень), що, у розумінні пункту 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України, унеможливлює перегляд судового рішення з викладених ОСОБА_1 у заяві підстав.

Надходження заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами у справі № 367/1260/19, витребувано її з Ірпінського міського суду Київської області та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У серпні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що рішенням апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року у справі № 367/7401/14-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року, стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN1445 (вклад «Депозит VІР») суму вкладу - 511 752,38 грн, проценти за договором - 352 092,55 грн, пеню - 10 000 грн, 3 % річних - 5 449,40 грн; за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN1376 (вклад «Депозит VІР») суму вкладу - 406 257,10 грн, проценти - 86 950,15 грн, пеню - 8 000 грн, 3 % річних - 3 061,75 грн, інфляційні - 25 644,15 грн. Загальна сума стягнення складає 1 409 207,48 грн. Розрахунок процентів, 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до вимог статті 625 ЦК України, які підлягали виплаті позивачу, судом здійснено станом на 18 листопада 2014 року. Під час розгляду справи судом також встановлено, що 27 серпня 2014 року позивач звертався до банку із заявою про припинення (розірвання) вказаних договорів депозитного вкладу.

На виконання рішення апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року видано виконавчий лист № 367/7401/14-ц від 13 січня 2017 року.

Станом на час розгляду справи рішення апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2016 року не виконано, що підтвердили сторони у справі.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN445 (Вклад «Депозит VІР») у гривневому еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, проценти за депозитним вкладом за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 10 602,73 дол. США, пеню згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 929 400 дол. США, 3 % річних за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 2 546,30 дол. США; за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN1376 (Вклад «Депозит VІР») проценти за депозитним вкладом за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 310 135,55 грн, пеню згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 18 878 767,43 грн, інфляційні нарахування за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 363 193,83 грн, 3 % річних за період з 18 листопада 2014 року по 14 лютого 2019 року в сумі 51 722,65 грн.

У поясненнях до позову ОСОБА_1 зазначав, що стягненню з відповідача підлягає пеня згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в межах суми за один рік, що передував поданню позову, а саме до 14 лютого 2019 року: за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN445 у сумі 219 000 дол. США, та за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN376 - 4 448 515,24 грн, з наданням відповідного розрахунку.

Крім того, у поясненнях до позову (а. с. 96-98) позивачем надано розрахунок інфляційних нарахувань у розмірі 165 346,63 грн та 3 % річних за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN445 у сумі 1 800 дол. США, за договором від 18 травня 2009 року № SAMDN376 у сумі 36 563,13 грн - у межах строку загальної позовної давності (3 роки), що передували поданню позову 14 лютого 2019 року.

Відповідно до наказу від 05 січня 2004 року за підписом голови правління банку встановлена відсоткова ставка по вкладам «на вимогу» в розмірі 1 % річних.

Відповідно до витягу з протоколу комітету управління активами і пасивами банку від 25 квітня 2017 року з 04 травня 2017 року змінено відсоткові ставки по депозитах фізичних осіб в національній валюті - рахунок «до запитання» - у розмірі 0,01 %.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені ОСОБА_1 у заяві обставини не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки вони не відповідають усім необхідним умовам таких обставин.

Колегія суддів звертає увагу на те, що довіреністю від 04 липня 2019 року № 2858-К-Н-О АТ КБ «ПриватБанк» уповноважило адвоката Куценка О. В. на представництво інтересів банку, зокрема, в місцевих, апеляційних судах, Верховному Суді (з будь-якою спеціалізацією: розгляд цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення). Для здійснення представництва за цією довіреністю представнику надані права, передбачені законодавством, зокрема, відповідача, з наданням представнику, зокрема, але не виключно прав подавати, підписувати та підтримувати позови, у тому числі, цивільні позови у кримінальних справах, скарги, клопотання, пояснення, заяви, заяви за нововиявленими обставинами та інші процесуальні документи; оскаржувати рішення, ухвали, постанови й вироки суду, інші судові акти, дії осіб, які провадять дізнання, слідчого, прокурора, суду, приєднуватися до скарг, доповнювати та змінювати підстави скарг, підписувати, подавати, пред`являти необхідні документи, посвідчувати своїм підписом копії документів, виконувати інші дії, пов`язані з цією довіреністю. Для виконання наданих повноважень представнику надається право від імені банку підписувати, подавати, пред`являти необхідні документи, посвідчувати своїм

підписом копії документів, у тому числі, копії цієї довіреності, засвідчувати копії електронних документів у передбаченому законодавством порядку, як в електронному, так і в паперовому вигляді, засвідчувати підписання електронного документа шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису, засвідчувати дійсність кваліфікованого електронного підпису, накладенням якого було підписано електронний документ, та виконувати інші необхідні дії, пов`язані з цією довіреністю, у тому числі, під час проведення слідчих дій.

Отже, довіреність 04 липня 2019 року № 2858-К-Н-О містить достатньо положень, які свідчать про наявність у представника права підписувати та подавати документи АТ КБ «ПриватБанк». Звертаючись до касаційного суду з касаційною скаргою адвокат Куценко О. В., який діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», діяв в межах повноважень, наданих йому довірителем та підтверджених належними документами.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що при відкритті касаційного провадження Верховним Судом вже було надано оцінку наявності повноважень у представника банку на підставі вказаної довіреності (надано оцінку поданих доказам на підтвердження повноважень), що у розумінні пункту 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України унеможливлює перегляд судового рішення з викладених ОСОБА_1 у заяві підстав.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Згідно з частиною четвертою статті 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 03 червня 2020 року.

Керуючись статтями 423, 429 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович