Суддя Глібко О. В.
Справа № 644/1842/20
Провадження № 2/644/1134/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 вересня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Глібко О.В., за участю секретаря- Книшенко А.С., позивача- ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання у розмірі ј частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і довічно.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 22.07.2015 року він є пенсіонером по інвалідності і отримує пенсію в розмірі 4520 грн., яка є єдиним його доходом. Отримуваних грошей ледве вистачає на проживання, в зв`язку із складною економічною ситуацією, яка склалася він перебуває у скрутному матеріальному становищі. Від шлюбу з ОСОБА_3 він має дорослого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є працездатним, але матеріальної підтримки йому не надає. Оскільки вони проживають окремо, тому рідко спілкуються, проте він неодноразово намагався підтримувати з ним спілкування. Також неодноразово звертався до сина з проханням надати фінансову підтримку в зв`язку із хворобою та потребою у довготривалому лікуванні, однак кожного разу отримував різку та беззаперечну відмову з його боку. Від виконання батьківських обов`язків він не ухилявся, коли мав можливість та не був особою з інвалідністю матеріально забезпечував сина та сплачував аліменти. На період навчання сина в Харківському національному аграрному університеті ім. В.В. Докучаєва сплачував аліменти на його користь щомісячно. Свої обов`язки виконував добросовісно, аліменти стягувалися щомісячно з його заробітної плати. 15.11.2019 року йому було проведено операцію-ендопротезування правого кульшового суглоба. Після операції він тривалий період проходив реабілітацію та медикаментозно підтримував стан здоров`я у задовільному стані. Проте йому було встановлено діагноз двосторонній остеоартроз кульшових суглобів 4 ступеня, згинально-приведена контрактура лівого кульшового суглоба, порушення функції кульшового суглоба, стійкий больовий синдром, порушення опори і ходьби, укорочення лівої нижньої кінцівки, асептичний некроз лівої головки лівої стегнової кістки 4 ступеня. Все це ускладнило його становище, оскільки він став потребувати стороннього догляду та нового приписаного медикаментозного забезпечення. В зв`язку із погіршенням стану здоров`я, йому наразі потрібне хірургічне лікування та провести ще одну операцію, а саме ендопротезування лівого кульшового суглоба, однак коштів на операцію у нього немає. Розмір пенсії не здатен покрити усіх витрат на належне повноцінне лікування, а також виконання усіх рекомендацій лікаря, а отже він потребує додаткової матеріальної допомоги, оскільки захворювання загострюється та прогресує, а фізичний стан постійно погіршується.
Ухвалою суду від 16.03.2020 року позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позову.
Ухвалою суду від 31.03.2020 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що будинок по АДРЕСА_1 , знаходиться у спільній сумісній власності з позивачем, всі витрати за будинок він сплачує самостійно за себе, за матір та ще й за позивача, який жодним чином не намагався його утримувати, коштів на оплату комунальних рахунків не надавав. Відповідно наданої ним довідки він отримує мінімальну заробітну плату, тоді як пенсію позивач отримує у розмірі 4520 грн, що значно перевищує його заробітну плату. Отже, позивачу достатньо пенсії не тільки на харчування, а також для оренди квартири у м. Харкові, його розмір пенсії перевищує майже у три рази прожитковий мінімум, що свідчить про достатній рівень забезпечення. Станом на сьогоднішній день він знаходиться у дуже скрутному матеріальному становище, тому можливості сплачувати аліменти на утримання свого батька не має, він має утримувати нерухоме майно позивача та утримувати матір і все це на мінімальну заробітну плату. В зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не прибув, повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали цивільної справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ( а. с. 15)
Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданого 22.07.2015 року ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 4520 грн. щомісячно. ( а. с. 8, 66)
Відповідно до виписки з історії хвороби ОСОБА_1 , йому була проведена операція- ендопротезування правого кульшового суглоба з цементною фіксацією западини та безцементної ніжки з керамічною головкою. ( а. с. 13)
На даний час ОСОБА_1 встановлений діагноз двосторонній остеоартроз кульшових суглобів 4 ступеня, згинально-приведена контрактура лівого кульшового суглоба, порушення функції кульшового суглоба, стійкий больовий синдром, порушення опори і ходьби, укорочення лівої нижньої кінцівки, асептичний некроз лівої головки лівої стегнової кістки 4 ступеня, що підтверджується випискою з медичнної картки стаціонарного хворого. ( а. с. 14)
Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
За приписами ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).
Також, ч. 2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач ОСОБА_2 , його син, не надає матеріальної допомоги, якої він потребує, враховуючи ускладненість становища двостороннім остеоартрозом та асептичним некрозом лівої головки 4 ступеня, лікування якого можливе тільки за допомогою операції, він надалі потребує хірургічного лікування, на яке коштів не вистачає. А розмір його пенсії не здатен покрити усіх витрат на належне повноцінне лікування та проживання. Крім матеріальної допомоги, він потребує стороннього догляду.
Аналіз ст. 205 СК України свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.
Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Отже, судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є непрацездатною особою. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Тобто, прожитковий мінімум - сума, необхідна для мінімального задоволення потреб людини.
Розмір пенсії позивача станом на час звернення з цим позовом до суду, перевищував прожитковий мінімум на одну особу.
Водночас, позивач наголошував на тому, що розмір пенсії не покриває витрат, у тому числі, на побутові потреби, лікування та придбання ліків, сплату комунальних послуг, грошей ледве вистачає на проживання.
Співвідношення доходу позивача до встановленого законодавцем розміру прожиткового мінімуму має суттєве значення під час вирішення спору за вимогами, пред`явленими на підставі статей 202, 205 СК України, які визначають підстави виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та порядок визначення розміру присуджених аліментів.
Матеріальне становище позивача, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму на 2020 рік та отримання пенсії у розмірі 4520 грн, стану здоров`я ОСОБА_1 , потреба постійної сторонньої допомоги, необхідності проходити лікування, придбати ліки, свідчить про наявність у позивача потреби в отриманні матеріальної допомоги.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.
Таким чином, судом, на підставі доказів по справі, встановлено всі три умови, що зобов`язують повнолітніх дітей утримувати батьків, а саме те, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 . Позивач є непрацездатною особою, має низку захворювань та потребує матеріальної допомоги з боку сина, який перебуває у працездатному віці, однак добровільно такої допомоги батьку не надає. Підстав, передбачених ч. 1 ст. 204 СК України для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свого батька, судом не встановлено. Вимог про зобов`язання перевірити доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків ОСОБА_2 не заявляв.
З урахуванням доходу відповідача, який працює у Приватній комерційно-виробничій фірмі «ОЛІМПІЯ» та займає посаду машиніст екструдера, його посадовий оклад становить 4770 грн., розміру доходів та витрат відповідача, зазначених позивачем потреб у лікуванні та хірургічного втручання, а також відсутності інших осіб, які б могли надавати позивачу утримання, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька, підлягає задоволенню частково і вважає встановлення розміру аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, є справедливим та обґрунтованим, таким що відповідає засадам розумності та виваженості, та не призведе до надмірного матеріального тягаря для відповідача.
Твердження відповідача ОСОБА_2 , що його батько отримує пенсію у розмірі, що перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому не потребує матеріальної допомоги, суд вважає безпідставними.
Судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо отримання ним мінімальної заробітної плати, яка є нижчою від розміру пенсії позивача оскільки стаття 202 СК України передбачає, що обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення аліментів з відповідача на корить позивача та часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Згідно зі ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 840 грн 80 коп.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 95, 258-259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, ст. ст. 202-205 СК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 аліменти на утримання батька у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.03.2020 року і довічно.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Згідно зі ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
У відповідності до п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлений 18.09.2020 року.
Суддя: О.В. Глібко