Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1929/20
Провадження №: 2/332/1151/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії. В позові зазначено, про те, що позивач проживає та користується квартирою за адресою : АДРЕСА_1 з 2002 року по теперішній час. За даною адресою крім позивача, ніхто не проживає та не зареєстрований. Позивач звернулася із заявою про приватизацію до відповідача, але з`ясувалось, що відсутній ордер на вказану квартиру, внаслідок чого позивачу було відмовлено в приватизації, хоча незалежно від його наявності позивач має право на приватизацію згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Позивач звернувся до департаменту управління житлово -комунального господарства у м. Запоріжжя із заявою щодо видачі йому копії ордеру з архіву, проте, позивачу, як заявнику, було листом від 03.07.2019 року № Р-3364 відмовлено у зв`язку з тим, що в книгах обліку державних ордерів за 1992 рік запис про оформлення ордера на квартиру відсутній. Посилаючись на вищезазначені обставини у позові позивач просить зобов`язати відповідача прийняти документи за відсутності копії ордеру про надання житлової площі, на приватизацію квартири, та прийняти рішення щодо приватизації квартири відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 № 2482 - XII.

Позивач в судове засідання не зявилася, звернулася до суду із заявою в якій підтримала заявлені позовні вимоги та просила розглядати позов у її відсутності.

Представник відповідача звернувся до суду із заявою в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі, розгляд справи просить провести без його участі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовче судове засідання відповідач надав заяву про те, що він позов визнає у повному обсязі. За таких підстав суд, у відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у зв`язку із визнанням позову відповідачем.

Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є наймачем квартири АДРЕСА_2 та на її імя відкритий особовий рахунок на вищевказану квартиру (а.с.9). Квартира не приватизована, є комунальною власністю Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради та знаходиться на балансі КУ «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради. З 03.06.1993 року позивач проживає та користується вищевказаною квартирою, окрім позивача за даною адресою відсутні зареєстровані особи, що підтверджується копією довідки виданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с.10) У серпні 2019 року позивач виявила бажання приватизувати свою вищезазначену квартиру, але, їй листом № Р-0792 від 14.11.2019 року Районної адміністрації по Заводському району Запорізької міської ради було відмовлено в оформленні приватизації та повернуто документи у зв`язку з відсутністю копії ордеру (а.с.13). Позивач звернулася до департаменту управління житлово -комунального господарства у м. Запоріжжя із заявою щодо видачі їй копії ордеру з архіву, проте, позивачу, як заявнику, було листом від 03.07.2019 року № Р-3364 відмовлено у зв`язку з тим, що в книгах обліку державних ордерів за 1992 рік запис про оформлення ордера на квартиру відсутній (а.с.14). У відповідності до довідок виданих АТ «Державний ощадний банк» ОСОБА_1 не брала участі у приватизації житла. Житловий чек не використовувала (а.с.11-12).

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Згідно ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності.

Відповідно до ст. 3 Закону України зазначеного закону, - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15 Житлового кодексу Української РСР до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення.

Відповідно до ст.. 58 ЖК УРСР ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно з пунктами 69, 72 правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів.

При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі,організації. Одночасно подаються поспати усіх членів сімї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Таким чином, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру.

Враховуючи зазначене суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, заснованим на законі, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259, 263,264,265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити.

Зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Заводському району прийняти від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документи за відсутності копії ордеру про надання житлової площі, на приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти рішення щодо приватизації квартири відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 № 2482 - XII.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В. Марченко

.