Справа № 357/3091/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Бондаренко О.В., при секретарі - Нізовій А.Р., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

23.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 25.03.2020 року, мотивуючи тим, що 11.09.2014 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2451, від спільного проживання вони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на її утриманні. Відповідач працездатна особа, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, інших осіб не утриманні не має, а вона не має змоги в повній мірі забезпечити сина усім необхідним. В зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

06.04.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

30.06.2020 року судом постановлено ухвалу про проведення розгляду справи з викликом учасників справи.

09.07.2020 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він позов визнає частково, проти стягнення аліментів не заперечує, однак він вважає за доцільне стягувати аліменти не в часті від заробітку (доходу), а в твердій грошовій сумі, оскільки в нього нерегулярний, мінливий дохід. Тому, просив суд стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття.

13.07.2020 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначила, що отримавши відзив відповідача, вона дізналась, що він згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 10 000 грн. щомісячно, в зв`язку з даними обставинами вона вирішила уточнити позовні вимоги, а саме просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття.

25.08.2020 року відповідач подав до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, позов просив задовольнити.

01.09.2020 року позивач подала до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 11.09.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. ОСОБА_1 разом з сином зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач не має можливості в повній мірі забезпечити сина усім необхідним, тому звернулась до суду з вимогою про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 10 000 грн. щомісячно, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 4-6, 26-27) та визнається сторонами.

Також, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здорова та працездатна особа, інших осіб на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 22-23, 32).

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років встановлено: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Даючи оцінку встановленим обставинам, враховуючи визнання відповідачем позову, максимально враховуючи інтереси дитини, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, в межах заявлених вимог, оскільки визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дитини, її рівню життя та розвитку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. 7, 182,184 СК України, ст. 12, 76 - 82, 141, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 місце проживання: АДРЕСА_4 ), про стягнення аліментів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з 23.03.2020 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 840,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 10.09.2020 року.

СуддяО. В. Бондаренко