Справа № 296/2526/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

"16" вересня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд: розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 27.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2247; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 жовтня 2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, шлюбні стосунки між сторонами припинено, спільно не проживають та не ведуть спільне господарство. Причиною розпаду сім`ї є зловживання відповідачем спиртними напоями та його усунення від сімейних обов`язків, в тому числі від обов`язку щодо догляду за дитиною. Позивач вважає, що підстав для збереження сім`ї немає, примирення між сторонами неможливе. Також зазначила, що син проживає разом з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вказала, що відповідач раніше в зареєстрованих шлюбах не перебував, аліменти на інших дітей не сплачує, непрацездатних батьків не має, неофіційно працює таксистом, а тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн.

Ухвалою суду від 17.04.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а також не заперечує щодо винесення заочного рішення суду (а.с.51).

Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 17.04.2020 разом з судовою повісткою про виклик в судове засідання 21.05.2020 та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

У наступне судове засідання призначене на 15.06.2020 відповідач не з`явився, хоча повідомлявся про день, час та місце розгляду справи.

У наступне судове засідання призначене на 09.07.2020 відповідач повторно не з`явився, хоча повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні та просив призначити розгляд справи на іншу дату, а також повідомив, що після закінчення лікування ним на вимогу суду буде надано лист непрацездатності (а.с.31).

Однак, в подальшому доказів поважності неявки на розгляд справи 09.07.2020 відповідача не надав.

Наступне судове засідання було призначено на 21.07.2020 року на 10 год. 20 хв. та відповідача було повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 09.07.2020 (а.с.34-35).

У судове засідання 21.07.2020 відповідач ОСОБА_2 з`явився та повідомив, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів, проте заперечив щодо розірвання шлюбу та просив суд надати термін для примирення, оскільки хоче зберегти сім`ю.

З метою врегулювання спору та примирення сторін, з огляду на обставини справи судом було оголошено перерву у судовому засіданні до 26.08.2020.

Однак, у судове засідання 26.08.2020 відповідач повторно не з`явився, хоча повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Разом з тим, відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні, просив призначити розгляд справи на іншу дату та повідомив, що після закінчення лікування ним на вимогу суду буде надано лист непрацездатності (а.с.39), а також надав виписку із медичної карти хворого №3334 в якій вказується, що станом на 25.08.2020 хворий ОСОБА_2 непрацездатний. Орієнтовний термін лікування 4 дні (а.с.40). У виписці відсутні відомості щодо конкретного захворювання.

У наступне засідання призначене на 16.09.2020 відповідач повторно не з`явився. Подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з поганим самопочуттям та температурою (а.с.49).

Слід зауважити, що будь яких доказів (довідки лікаря, виписки) про перебування ОСОБА_2 на лікуванні суду надано не було.

Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а підстави неявки не можна визнати поважними, оскільки не підтверджуються доказами.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, зважаючи на строк розгляду справи, відсутність відомостей про дієвість заходів примирення, відсутність у позивача наміру надалі перебувати у шлюбі з відповідачем, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Згідно із положенням ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 27 жовтня 2007 року, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 2247 (а.с. 7).

Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8) .

У відповідності до положень ч. 2 ст. 36 та ст. 51 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

За правилом ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки сумісне життя з відповідачем стало неможливим.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 9 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування.

Відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів.

Дитина проживає разом з позивачем та потребує матеріальної допомоги.

Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дітей, відчувати відповідальність за них, забезпечувати їм добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально.

При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України, норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", якою встановлений прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень, суд вважає можливим вимоги про стягнення аліментів задовольнити повністю: стягнути аліменти з відповідача на користь позивача, на утримання дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 01.04.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 01 квітня 2020 року.

Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір за позовні вимоги про розірвання шлюбу в сумі 848,40 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.

Проте, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.).

Отже, позивачкою при поданні позовної заяви було внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотання особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, позивачка має право звернутися до суду з клопотанням про повернення надмірно сплаченої суми судового збору в розмірі 8 (вісім) грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовна вимога про розірвання шлюбу задоволена повністю, тому з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору на користь позивача ОСОБА_1 в сумі 840,80 грн.

Оскільки позивач на підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 840, 80 грн.

Керуючись ст.ст. 112, 180, 181, 182, 185 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353, 430, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянами України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 27 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2247.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп., що підлягає індексації відповідно до вимог законодавства, щомісячно, починаючи з 01.04.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного рішення:23.10.2020.