Справа №: 478/1427/20 пров. №2-з/478/9/2020
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

05.10.2020 року Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І.П. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, державний виконавець Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головін Олег Юрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А., державний виконавець Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головін О.Ю. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчиинено виконавчий напис, яким стягнуто з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 33615 грн. 13 коп., за кредитним договором від 26.06.2013 року, укладеним між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк». Посилаючись на пропущення відповідачем строків звернення із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису та на те, що виконавчий напис вчинено без доведеності безспірності вимог кредитора, а саме за відсутністю документів, що складають кредитний договір з визначенням його умов, які визначають розмір заборгованості, а також за відсутності доказів отримання боржником письмової вимоги банку та інше, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №13332 вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. від 01 грудня 2017 року та стягнути з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на її користь судові витрати.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, державний виконавець Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головін Олег Юрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_2 , подала заяву про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом винесення ухвали про зупинення на час судового розгляду справи виконавчого провадження №57434913, яке перебуває у провадженні Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем 01 грудня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №133332 щодо стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 33615 грн. 13 коп. та витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн.; зупинити проведення торгів та примусової реалізації земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0094, розміром 1,8 га.; заборонити державному виконавцю вчиняти інші дії щодо її майна направлені на його відчуження на користь АТ КБ «ПриватБанк» або інших осіб; заборонити здійснювати примусові відрахування або платежі, тощо; заборонити виконувати інші зобов`язання у виконавчому провадженні по спірному виконавчому напису №133332.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та додані матеріали, приходжу такого висновку.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ст.ст.18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.ст. 149-153 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені статтею 150 цього Кодексу.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим у цивільному процесуальному кодексі встановлено систему захисту прав особи, у разі вирішення питання заходів забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від заявника пропозиції щодо зустрічного забезпечення; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком.

Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Надані матеріали справи свідчать про те, що з 17 жовтня 2018 року на примусовому виконанні у державного виконавця Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Головіна О.Ю. знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого напису №13332, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. від 01 грудня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 33615 грн. 13 коп. та витрат за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн.

Постановою державного виконавця від 17 квітня 2019 року накладено арешт на нерухоме майно боржника, в тому числі і на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0094, розміром 1,8 га.

Згідно відомостей з сайту Державного підприємства «Сетам» зазначене нерухоме майно є предметом електронних торгів в межах виконавчого провадження №57434913.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Згідно зі ст.151 ЦПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини її звернення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, підпунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

За приписами п. п. 2, 6 ч. 1 ст. 150, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку; заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась в суд з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис пред`явлено до виконання. Таким чином, між сторонами дійсно виник спір, а саме позивачем, яка є боржником у виконавчому провадженні, оскаржується виконавчий документ. Зважаючи на те, що спір стосується виконавчого напису, який є виконавчим документом, позивачем заявлено позовну вимогу про визнання його таким, що не підлягає виконанню, при цьому виконавцем призначено електронні торги з реалізації майна, тобто існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що такий захід забезпечення позову, як зупинення стягнення (зупинення проведення торгів та примусової реалізації земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0094, розміром 1,8 га., заборони вчиняти інші дії щодо арештованого майна направлені на його відчуження) відповідає позовним вимогам та є співмірним з ними. В матеріалах справи відсутні докази, що такий захід забезпечення позову буде перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

А відтак, суд приходить висновку, що заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку, підлягає задоволенню.

Крім того у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить про зупинення виконавчого провадження до розгляду її позову.

Виходячи з точного формулювання п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Водночас, підстави зупинення виконавчого провадження передбачені статтею 34 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Зокрема п.2 ч.1 цієї статті Закону передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За приписами статті 38 Закону виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим, до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

Отже, враховуючи те, що зупинення виконавчого провадження є виключною компетенцією державного чи приватного виконавця, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження №57434913 до розгляду позову по суті.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157, 258, 260 ЦПК України,

П о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 про забезпечення його позову до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, державний виконавець Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головін Олег Юрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №13332, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 01 грудня 2017 року щодо стягнення з ОСОБА_5 заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 33615 грн. 13 коп., по виконавчому провадженню №57434913, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №478/1427/20 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, державний виконавець Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головін Олег Юрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В останній частині заявлених вимог відмовити.

Направити копію ухвали для негайного виконання державному виконавецю Казанківського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Головіну О.Ю. для вжиття відповідних заходів.

Копію ухвали направити заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Дата складення ухвали - 05.10.2020 року.

Суддя Сябренко І.П.