КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/740/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гуля В.В., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києвавід 17 березня 2020 року про відновлення втраченого судового провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позовуу цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 24 лютого 2014 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено.

20 серпня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга, особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 на ухвалу Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 24 лютого 2014 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову.

23 серпня 2019 року, 17 вересня 2019 року та 06 листопада 2019 року апеляційний судом надіслано електронні запити до Сімферопольського окружного суду Автономної Республіки Крим про витребування матеріалів вказаної справи.

Матеріали вказаної цивільної справи до Київського апеляційного не надійшли, що унеможливило її розгляд у апеляційному порядку судом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2019 року визначено Святошинський районний суд міста Києва для забезпечення розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києвавід 17 березня 2020 року відновлено втрачене провадження у справі №122/707/14 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Не погодившись із вказаними судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а провадження справі закрити, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, а також порушення норм матеріального та процесуального права.Звертає увагу суду на те, що Ухвалою Оболонського районного суду було відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову встановлених ухвалою Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 24 лютого 2014 року. Вказує, що ОСОБА_4 увів в оману Київський апеляційний суд, оскільки спровокував повторний розгляд справи №122/707/14-ц Святошинським районним судом міста Києва з метою створення штучних умов для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 24 лютого 2014 року. Зазначає, що при зверненні до інших судів ОСОБА_4 додавав довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 жовтня 2017 року, тобто на момент звернення до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 24 лютого 2014 року, що свідчить про те, що він більш як 30 разів пропустив строк на оскарження вказаної ухвали.

ОСОБА_4 подав пояснення на апеляційну скаргу, якому просив закрити апеляційне провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києвавід 17 березня 2020 року.

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відновлюючи втрачене судове провадження, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 надано документи, які мають безпосереднє відношення до справи, суд вбачає за доцільне в частині наданих документів частково відновити втрачене провадження, а саме щодо ухвали Оболонського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі № 756/7189/15-ц від 22.06.2015 року; ухвали Залізничного районного суду м. Сімферополь АР Крим у справі № 122/707/14-ц від 24.02.2014 року; рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2016 року у справі № 2/756/381/16 вступна та резолютивна частини; рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2016 року у справі № 2/756/381/16; ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 10.08.2015 року у справі № 2/756/381/16; інформаційної довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 188592184; договору дарування земельної ділянки від 14.10.2013 року; договору поруки № 2 від 08.08.2013 року; ухвали Апеляційного суду м. Києва від 26.05.2015 року по справі № 22ц-вп796/683/2015.

Такі висновки судувідповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.488 Цивільного процесуального кодексу України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.489 Цивільного процесуального кодексу України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі або за ініціативою суду.

Відповідно до ч. 1 с. 493 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ст. 494 Цивільного процесуального кодексу України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Під час здійснення судочинства у цій категорії справ судам слід враховувати роз`яснення Верховного Суду України (ВСУ) стосовно відновлення втраченого судового провадження, викладені в п. 38 постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», де передбачено, що за правилами розділу IX ЦПК ( в редакції закону, який діяв до 15.12.2017) відновлення втраченого (і в разі, коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом, судом, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі, за заявою осіб, які брали участь у справі (їх правонаступників), або за ініціативою суду (коли це потрібно для вирішення іншої справи, надіслання справи до суду вищої інстанції тощо).

Судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Встановлено, що до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 на ухвалу Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 24 лютого 2014 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 24 лютого 2014 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 24 лютого 2014 року про забезпечення позову, в частині накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме земельну ділянку, кадастровий номер: :02:013:0104, загальною площею 0,0977 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року матеріали апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 24 лютого 2014 року направлено до Святошинського суду для відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києвавід 17 березня 2020 року відновлено втрачене провадження у справі №122/707/14 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу на піставі нижче зазначених документів:

ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 22.06.2015 року, якою відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, справа №756/7189/15-ц (а.с. 66);

рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2016 року у справі № 2/756/381/16 вступна та резолютивна частини;

рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.06.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про визнання припиненим зобов`язання, справа №2/756/381/16, яким задоволено частково позов, а у зустрічному позову відмовлено (а.с. 73-75);

ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 10.08.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, справа №756/7189/15-ц, якою витребувано справу із Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим (а.с. 76);

інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 листопада 2019 року №188592184 щодо наявності обтяжень (а.с. 77); договору дарування земельної ділянки від 14.10.2013 року (а.с. 81); договору поруки № 2 від 08.08.2013 року (а.с. 88-89); договору про відступлення права вимоги від 07.08.2013 року (а.с. 90-92); ухвали Апеляційного суду м. Києва від 26.05.2015 року, якою визначено підсудність Оболонському районному суду міста Києві у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, справа №756/7189/15-ц, справа №22ц-вп796/683/2015 (а.с. 93).

В суді апеляційної інстанції було досліджено матеріали справи №756/7189/15-ц.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 06 лютого 2014 року відкрито провадження у справі №122/707/14-ц (а.с.82-84).

Ухвалою Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 11 лютого 2014 року забезпечено докази (а.с. 85-87).

25 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 10 квітня 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на ухвалу Желізнодорожного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 06 лютого 2014 року залишено без розгляду по суті.

Ухвалою Желізнодорожного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 07 липня 2014 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Отже, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, підсудність якого визначено Київським апеляційним судом, дійшов вірного висновку про відновлення втраченого судового провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Оболонського районного суду було відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову встановлених ухвалою Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 24 лютого 2014 року, а тому вважає, що ОСОБА_4 увів в оману Київський апеляційний суд, оскільки спровокував повторний розгляд справи №122/707/14-ц Святошинським районним судом міста Києва з метою створення штучних умов для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 24 лютого 2014 року, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки позов у Залізничному районному суді міста Севастополя Автономної Республіки Крим був залишений без розгляду, а тому відсутні підстави вважати, що у Святошинському районному суді м.Києва повторно проводився розгляд справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що при зверненні до інших судів ОСОБА_4 додавав довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 жовтня 2017 року, тобто на момент звернення до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Залізничного районного суду міста Севастополя Автономної Республіки Крим від 24 лютого 2014 року, що свідчить про те, що він більш як 30 разів пропустив строк на оскарження вказаної ухвали, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки це питання відноситься до стадії поновлення строків на апеляційне оскарження, а не відновлення втраченого провадження.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку відновлюючи втрачене судове провадження та вірно застосував положення ст. 494 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києвавід 17 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «09» вересня 2020 року.

ГоловуючийсуддяЛ.П. Сушко
СуддіВ.В. Гуль
О.І. Сліпченко