КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/975/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», третя особа: Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання кредитного договору недійсним, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та стягнення збитків,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року, постановлену під головуванням судді Ларіонової Н.М.,-

встановила:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

Просила: визнати кредитний договір № 77.1/АА-00505/08/2 від 22 лютого 2008 року, укладений між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 недійсним; визнати виконавчий лист від 04 квітня 2016 року, виданий Голосіївським районним судом м. Києва про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором, що складається із: суми поточної заборгованості за кредитом в розмірі 134 535,55 дол. США, суми поточної заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 573,63 дол. США, суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 40 597,21 дол. США, суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 28 145,67 дол. США, суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 1 530 858 грн 21 коп., суми пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту в розмірі 1 046 291 грн 69 коп., суму 3% річних від простроченого кредиту в розмірі 23 445 грн 18 коп., суму 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту в розмірі 14 351 грн 67 коп. та суму судового збору в розмірі 3 441 грн, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ВАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 понесені нею збитки в розмірі 36 697,02 дол. США.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху з підстав недодержання вимог ст. 175, ст. 177 ЦПК України, та запропоновано позивачу сплатити судовий збір у розмірі 8 928 грн 42 коп. за вимогу про стягнення збитків, оскільки зазначена позовна вимога заявлена не з підстав Закону України «Про захист прав споживачів», а тому в цій частині має бути оплачена судовим збором.

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам п. 3, п. 8, п. 9, п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Суд першої інстанції зазначив, що заявлена до Подільського районного суду м. Києва вимога про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суперечить закону і за такими позовними вимогами не може бути відкрито провадження у справі. Тому позивачу необхідно подати уточнений позов, який за формою та змістом буде відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, де будуть заявлені лише дві позовні вимоги (про визнання недійним правочину та стягнення суми).

21 червня 2020 року представник ОСОБА_1 подала заяву щодо залишення без руху позовної заяви, в якій зазначила, що суд не прийняв до уваги позицію Великої палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21 березня 2018 року.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто скаржнику.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки визначені ухвалою суду від 31 січня 2020 року.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із наступними позовними вимогами: визнання недійсним кредитного договору; визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню; стягнення збитків.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви встановлені у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Вбачається, що пред`явлений позов пов`язаний з порушенням прав ОСОБА_1 як споживача.

Вимога про стягнення збитків безпосередньо пов`язана із заявленою вимогою про визнання недійсним кредитного договору.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним кредитного договору та стягнення збитків, урегульовані нормами законодавства про захист прав споживачів, тому відсутні підстави для сплати позивачем судового збору за даним позовом.

Протилежний висновок суду є помилковим.

За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Вимога суду першої інстанції про викладення позовної заяви у новій коректній редакції, не відповідає вимогам закону та порушує принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Тому висновок суду першої інстанції про необхідність подати позов з вимогами, які на думку суду є правильними та коректними, не ґрунтується на законі.

Щодо решти неусунутих недоліків, а саме: не зазначення ціни позову; не зазначення наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позову; не зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат; не зазначення підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до того ж самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, то відповідно до статті 185 ЦПК України, суд першої інстанції вправі повторно залишити позов без руху.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 26 червня 2020 року вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 05 жовтня 2020 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко