Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2020 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

за участі секретаря судового засідання Мазур К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля» про визнання недійсним правочину оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВН № 041031 належить земельна ділянка площею 2,75 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Журавлівської сільської ради Барського району Вінницької області. 30.05.2007 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля» було укладено договір оренди землі.

21.03.2017 позивач подав до ТОВ «Краєвид Поділля» заяву про розірвання договору оренди землі за закінченням його терміну, на яку отримав відповідь про те, що розірвати договір не можливо, оскільки 01.04.2014 між ним та ТОВ «Краєвид Поділля» укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди землі, на підставі якої продовжено термін оренди на 10 років. Право оренди зареєстроване державним реєстратором Бершадської міської ради Вінницької області 24.03.2017 за № 202.

Позивач зазначає у позові, що вказаний правочин ним не підписувався, що вказує на відсутність його волевиявлення на настання правових наслідків за правочином, доручень з даного приводу нікому не давав, що є підставою для визнання такого правочину недійсним та послугувало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому він просить визнати недійсним вищевказану додаткову угоду до договору оренди землі та вирішити питання судових витрат.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Невольчук С.П. не з`явилися, у письмовій заяві до суду позов підтримали у повному обсязі, наполягали на його задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ «Краєвид Поділля» Зубаль А.І., у судове засідання не з`явилася. Надала до суду письмову заяву про відмову у задоволенні позову в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 2,75 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Журавлівської сільської ради Барського району Вінницької області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ВН № 041031.

30.05.2007 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля» було укладено договір оренди землі, який 10.09.2007 зареєстрований державним реєстратором Вінницької регіональної філії Центру ДЗК за реєстраційним № 30, терміном на 10 років.

ОСОБА_1 подав заяву про розірвання договору оренди землі за закінченням терміну договору до ТОВ «Краєвид Поділля» від 21.03.2017.

На вище зазначену заяву позивач отримав відповідь ТОВ «Краєвид Поділля» вих. № 239 від 11.05.2017 про те, що розірвати договір за закінченням його терміну не можливо, оскільки 01.04.2014 між ним та ТОВ «Краєвид Поділля» було укладено додаткову угоду № 1.

Згідно з умовами додаткової угоди № 1 від 01.04.2014 до договору оренди землі, орендодавець ОСОБА_1 надає, а орендар ТОВ «Краєвид Поділля» приймає у строкове платне користування земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Додаткову угоду укладено строком на 10 років.

Згідно вимог статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Позивач стверджує у позові, що про існування зазначеної додаткової угоди № 1 від 01.04.2014 до договору оренди землі за реєстраційним № 30 від 30.05.2007 йому не було відомо, він про неї дізнався лише в середині 2017 року, правочин він не підписував, тобто було відсутнє його волевиявлення на укладення додаткової угоди та настання юридичних наслідків обумовлених ним, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, оскільки порушено його права, тому просить суд визнати оскаржуваний правочин недійсним.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з даними висновку експерта № 409 від 12.02.2020 Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, підпис у графі «Орендодавець» у додатковій угоді № 1 від 01.04.2014 до договору оренди землі за реєстраційним № 30 від 30.05.2007, укладеній між ОСОБА_1 та ТОВ «Краєвид Поділля», виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

В ході судового розгляду доведено, що спірна додаткова угода, укладена від імені орендодавця, підписана не ним, а іншою особою, тобто угода була укладена без волевиявлення позивача, а тому суд вважає, що наявні усі правові підстави для визнання вказаної додаткової угоди недійсною на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 не надавав у передбаченому законом порядку згоди на укладення додаткової угоди до договору оренди належної йому земельної ділянки.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені належними та допустимими доказами, наявність порушених прав позивача встановлена, тому задовольняє позов у повному обсязі, так як його доведено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ТОВ «Краєвид Поділля» про визнання недійсним правочину оренди землі підлягає задоволенню, додаткову угоду № 1 від 01.04.2014 до договору оренди землі за реєстраційним № 30 від 30.05.2007, укладену між сторонами у справі, слід визнати недійсною.

Такий висновок повністю кореспондується зі змістом правових позицій Верховного Суду України, що висловлені Третьою судовою палатою Касаційного цивільного суду № 61-883 св19 від 17.10.2019, оскільки судом було встановлено, що волевиявлення на вчинення правочину в позивача, тобто орендодавця, було відсутнє на момент укладення додаткової угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які документально підтверджені, та складаються з: 704,80 грн. витрат на сплату судового збору та 2 250,24 грн. витрат за проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Вимога позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано квитанцію про оплату правової допомоги адвоката і розрахунок послуг адвоката.

На підставі викладеного, ст. 16, 203, 215, 216 ЦК України, керуючись ст. 10,13, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРIШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсною додаткову угоду від 01.04.2014 року до договору оренди землі за реєстраційним № 30 від 30.05.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Краєвид Поділля», щодо земельної ділянки площею 2,75 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Журавлівської сільської ради Барського району Вінницької області, який зареєстрований Вінницькою регіональною філією центру ДЗК 10.09.2007 року за № 30.

Скасувати державну реєстрацію додаткової угоди від 01.04.2014 року до договору оренди землі за реєстраційним № 30 від 30.05.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Краєвид Поділля», щодо земельної ділянки площею 2,75 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Журавлівської сільської ради Барського району Вінницької області, який зареєстрований Вінницькою регіональною філією центру ДЗК 10.09.2007 року за № 30.

Стягнути з ТОВ «Краєвид Поділля» на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: 704,80 гривень витрат на сплату судового збору та 2250,24 гривні витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи, а загалом 2955,04 гривні.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Барський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Суддя:

Повне судове рішення складено 21.09.2020