ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇН

8 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 622/1206/19

провадження № 22-ц/818/3126/20

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Золочівська селищна рада Золочівського району Харківської області

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу голови Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області Канівець Леоніда Васильовича, на додаткове рішення Золочівського районного суду Харківської області від 26 березня 2020 року в складі судді Квітки О.О.,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області (далі - відповідач, Золочівська селищна рада про визнання права на земельну частку (пай) в розмірі 7,03 умовних кадастрових гектарів з земель резерву або запасу комунальної власності Золочівської селищної ради Харківської області.

Позов мотивований тим, що 05 січня 1990 року вона розпочала трудову діяльність на державному підприємстві «Насінницький радгосп імені 15 років Жовтня», який згодом у 1997 році було реорганізовано у ВАТ «Жовтневе». В процесі приватизації «Насінницький радгосп 15 років Жовтня», вона стала акціонером ВАТ «Жовтневе», внаслідок отримання іменних цінних паперів вказаного господарського товариства. Їй належало 8280 штук. 28.07.2000 ВАТ «Жовтневе» отримало від Жовтневої сільської ради народних депутатів Золочівського району державний акт серії ХР 13-00-000697 на право колективної власності на землю. Із інформації відділу у Золочівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області вона дізналася про те, що її не було включено до списків осіб, які мали право на земельну частку (пай) та у зв`язку із цим на її ім`я не виготовлявся відповідний сертифікат. Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. У зв`язку із цим, вона вважає, що набула право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 7,03 га з дня видачі цього акту, тому звернулася до суду із позовною заявою.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 02.03.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Золочівської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) у ВАТ «Жовтневе», загальною площею 7,03 умовних кадастрових гектарів, згідно з державного акту на право колективної власності на землю серії ХР номер 13-00-000697, виданого 28 липня 2000 року Жовтневою сільською Радою народних депутатів Золочівського району Харківської області, за рахунок нерозподілених (невитребуваних) паїв ВАТ «Жовтневе» або земель запасу сільськогосподарського призначення Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області.

13.03.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору в розмірі 2116,49 грн. Заява обґрунтована тим, що судом в порушення норм цивільного процесуального законодавства не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 26 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Ухвалено додаткове рішення по цивільній справі №622/1206/19 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Золочівської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай). Стягнуто на користь позивача ОСОБА_1 із відповідача Золочівської селищної ради Харківської області судовий збір в розмірі 2116 гривень 49 копійок.

В апеляційній скарзі голова Золочівської селищної ради Канівець Л.В. просить додаткове рішення скасувати. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не заявлялася вимога про стягнення судового збору з відповідача одночасно з подачею позовної заяви, що призводить до невірного сприйняття відповідачем об`єму матеріальних витрат та відповідності вжитих заходів обстановці, тобто використовується як інструмент зловживання процесуальними правами з боку позивача. Відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо виник внаслідок неправомірних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Обставини через які позивач був вимушений звернутись до суду за захистом свого права виникли незалежно від волі відповідача та не з його вини. Самим позивачем не було завчасно вжито заходів для отримання сертифікату на земельну частку (пай) під час їх видачі, або одразу після неї, що призвело до виникнення спору та необхідності його врегулювання у суді.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом було встановлено, що рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 02.03.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Золочівської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) у ВАТ «Жовтневе», загальною площею 7,03 умовних кадастрових гектарів, згідно з державного акту на право колективної власності на землю серії ХР номер 13-00-000697, виданого 28 липня 2000 року Жовтневою сільською Радою народних депутатів Золочівського району Харківської області, за рахунок нерозподілених (невитребуваних) паїв ВАТ «Жовтневе» або земель запасу сільськогосподарського призначення Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 в період розпаювання земель колективної власності була акціонером ВАТ «Жовтневе», у зв`язку з чим набула право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 7,03 в умовних кадастрових гектарах з дня видачі цього акта відповідно до положень ст.1-3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».Враховуючи, що в цей час передача земельних ділянок у власність громадян на території сіл, селищ, міст відноситься до повноважень відповідних рад, земельна ділянка ОСОБА_1 відповідно до положень ст.ст. 12, 19, 25 Земельного Кодексу України, ст.ст. 5, 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» має бути виділена з земель резерву або запасу комунальної власності Золочівської селищної ради Харківської області.

Рішення суду першої інстанції в цій частині учасниками справи не оскаржується.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволені позову.

Звертаючись до суд з позовною заявою позивачем було визначено ціну позову у розмірі 211648, 88 грн. та сплачено судовий збір у розмірі 2116, 49 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

При ухвалені судового рішення від 03 березня 2020 року судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України прийшов до обґрунтованого висновку щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Згідно частин 1, 3, 9 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки за наслідками розгляду позовної заяви було задоволено позовні вимоги у повному обсязі, судовий збір сплачений ОСОБА_1 за подання позовної заяви, підлягають стягненню із відповідача Золочівської селищної ради.

Посилання в апеляційній скарзі, що позивачем не заявлялась вимога про стягнення судового збору з відповідача одночасно з позовною заявою, що свідчить про зловживання процесуальними правами з боку позивача, є безпідставними.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Пунктами 1,2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог, розподіл судових витрат.

Таким чином стягнення судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції не є позовною вимогою, а є питанням яке суд обов`язково повинен вирішити та відобразити при ухвалені судового рішення.

Звернення позивача до суду з відповідною заявою про ухвалення додаткового рішення не є зловживанням процесуальними правами.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення судового збору з Золочівської селищної ради суперечать вимогам ст. 133, 141 ЦПК України та є не обґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу голови Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області Канівець Леоніда Васильовича залишити без задоволення.

Додаткове рішення Золочівського районного суду Харківської області від 26 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 8 вересня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна