Справа № 456/3466/20
Провадження № 2-з/456/37/2020
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

09 вересня 2020 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий заяву представника ОСОБА_1 адвоката Білевич Христини Орестівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус», приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького Павла Сергійовича про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

08.09.2020 представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Білевич Х.О. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, до подачі позовної заяви, в якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 19.05.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрованим за № 1177 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус» 146 754,00 грн. за виконавчим провадженням 62594315, яке проводиться приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким Павлом Сергійовичем.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями головуючим суддею визначено суддю Бучківську В.Л.

В обґрунтування заяви покликається на те, що 18.04.2007 між ОСОБА_1 та ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір № 06/33/07-С, згідно якого ОСОБА_1 надано кредит на строк до 20.05.2013. В подальшому між банками укладались договори купівлі-продажу прав вимоги, а саме договору купівлі-продажу прав вимоги № 1991/К від 04.10.2019 право вимоги за кредитним договором, укладеними із ОСОБА_1 було відчужено ТзОВ «ФК «Інвест Хаус». Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. 19.05.2020 було вчинено виконавчий напис №1177. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким П.С. 16.07.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса №117, вчиненого 19.05.2020 приватним нотаріусом Личук Т.В. та винесено постанову про арешт коштів боржника. Заявник планує у визначений законом строк звернутися до суду із позовом щодо визнання виконавчого напису нотаріуса №117, вчиненого 19.05.2020 приватним нотаріусом Личуком Т.В. таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, долучені до неї документи, суд приходить до переконливого висновку, що заяву слід розглянути у відсутності учасників справи, а в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що суд має пересвідчитися, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд враховує наступне.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вказана правова позиція відображена в постанові Великої Палати Верховного суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Так, із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що необхідність забезпечення позову заявник мотивує тим, що приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

До матеріалів заяви представником ОСОБА_1 адвокатом Білевич Х.О. долучено наступні документи: паспорт громадянина України ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер, постанову про арешт коштів боржника від 16.07.2020 у ВП №62594315, постанову про арешт майна боржника від 25.08.2020 у ВП №62594315, №62594315, роздруківку про суму списаних коштів та фрагмент довідки МСЕК.

Однак заявником не надано належних та допустимих доказів того, що приватним виконавцем накладено арешт саме на рахунок, який призначений для соціальних нарахувань, тобто пенсії по інвалідності, оскільки з долученої до матеріалів заяви роздруківки /а.с. 14/ неможливо встановити, що такий рахунок призначений для соціальних нарахувань.

Окрім цього, до матеріалів заяви, представником ОСОБА_1 адвокатом Білевич Х.О. долучено сканкопію паспорта заявника /а.с. 6, 8-9/, яка не є відповідного розміру, оскільки є не чіткою та не в повному розмірі, що унеможливлює встановлення особи за паспортними даними, серію на номер паспорта.

Також до матеріалів заяви представником ОСОБА_1 адвокатом Білевич Х.О. долучено не чітку та не в повному розмірі довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією /а.с. 15/, що позбавляє суд можливості встановити, що заявник ОСОБА_1 є інвалідом відповідної групи, що у свою чергу також унеможливлює суд перевірити дотримання заявником положень Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову.

Інші доводи заявника щодо обґрунтованості клопотання про забезпечення позову не впливають на висновки суду про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Наведені судом обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Таким чином, представником заявника адвокатом Білевич Х.О. суду не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Слід також зазначити, що заявник уже звертався до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із аналогічною заявою про забезпечення позову, однак ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Саса С.С. від 04.09.2020 у задоволенні такої заяви відмовлено.

Відповідно до ч.ч.7, 11 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Великої Палати Верховного Суду, Постанови Пленуму Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

При цьому, відмовляючи в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до суду.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Білевич Христини Орестівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус», приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького Павла Сергійовича про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська