17.09.2020 227/2208/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 вересня 2020 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Левченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Михайловської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ

Представник позивача акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 04.04.2013 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Натомість відповідач ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим у неї станом на 31.03.2020.2020 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 366 502,85 гривень, та включає в себе заборгованість за тілом кредиту 1 429,20 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками 362 081,65 грн.; 2 992,00 грн. нарахована пеня. Враховуючи те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості і кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 135 732,79 грн., яка складається з наступного: 1 419,20 грн. заборгованість за кредитом; 134 303,59 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 04.04.2013 по 30.12.2018 та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 гривні.

Представник позивача акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в відкрите судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом надсилання рекомендованим листом судової повістки за адресою реєстрації відповідача, які повернулися до суду без вручення з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За відомостями суду відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на яку їй направлялися повістки. Іншої адреси відповідач суду не повідомляла. Заяв та клопотань по справі суду від неї не надходило.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з викладеним, враховуючи що позивач, не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за останнім відомим місцем реєстрації відповідача копію рішення суду для відома.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі встановлено, що 04.04.2013 року ОСОБА_2 виявила намір на отримання кредиту у ПАТ КБ «ПриватБанк», на що вказує заява ОСОБА_2 , долучена до матеріалів справи (а.с. 15). Вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком Договір про надання банківських послуг.

На підставі вказаної заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Згідно з умовами укладеного кредитного договору ОСОБА_2 отримала кредит на платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

В 2016 році відповідач змінила прізвище на « ОСОБА_3 », про що свідчить копія паспорта, що міститься в матеріалах справи (а.с. 50).

Згідно з наданими банком розрахунками та випискою по договору, у ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31.03.2020 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 366 502,85 гривень, та включає в себе заборгованість за тілом кредиту 1 429,20 грн., заборгованість за відсотками 362 081,65 грн.; нарахована пеня 2 992,00 грн. (а.с. 7-12). Проте, враховуючи, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості і кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 135 732,79 грн., яка складається з наступного: 1 419,20 грн. заборгованість за кредитом; 134 303,59 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 04.04.2013 по 30.12.2018.

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦПК України).

За змістом статті 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» надало копію анкети-заяви від 04.04.2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", яка згідно посилань позивача, підписана відповідачем, Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а також розрахунок заборгованості.

Жодних заперечень відносно того, що відповідач не підписувала вищевказану анкету-заяву про отримання кредиту, а відповідно і не отримувала в ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитну картку, не користувалася нею, отримуючи від банку кредитні кошти суду надано не було.

Зокрема, з наданої позивачем розрахунком заборгованості за договором б/н від 04.04.2013 станом на 31.03.2020 також вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримувала кредитні кошти від позивача, частково проводила повернення зазначених коштів, що також вказує на наявність кредитних правовідносин між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 .

Згідно вказаного розрахунку заборгованість за тілом кредиту, який отримала відповідач від АТ КБ "ПриватБанк", складає 1 429,20 грн.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, частково здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, та не надала суду доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, тому суд вважає позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в частині стягнення вищевказаної заборгованості по тілу кредиту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проте, судом встановлено, що вищевказана Анкета-заява, на яку посилається позивач, є стандартним бланком, який не містить відомостей про розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами.

На підтвердження вказаних відомостей позивач також посилається на "Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку".

Однак судом встановлено, що надані позивачем Умови не містять підпису відповідача ОСОБА_1 .

Крім того, АТ КБ "ПриватБанк" не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме зазначені Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно, чи брала вона на себе зобов`язання зі сплати саме того, який зазначено в Умовах, розміру відсотків, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

А тому, відповідно, вказані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 04.04.2013 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи видно, що договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновки викладені у Постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 у яких зазначено, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності і розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками слід відмовити.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом в розмірі 1 429,20 грн.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 102 гривні (а.с.1).

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 22,13 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 81, 141, 263, 273, 280-284, 288 Цивільно-процесуального кодексу України, ст. ст. 509, 526-527, 530, 610, 612, 624 - 625,1048 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Новодонецьке, м. Добропілля Донецької області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 07.04.2016 року Добропільським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», (, МФО № 305299, рах. № НОМЕР_3 ), заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.04.2013 року у розмірі 1 429,20 гривень (одна тисяча чотириста двадцять дев`ять гривень 20 копійок), яка складається з заборгованості за тілом кредиту 1 429,20 грн. (одна тисяча чотириста двадцять дев`ять гривень 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Новодонецьке, м. Добропілля Донецької області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 07.04.2016 року Добропільським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», (, МФО № 305299, рах. № НОМЕР_3 ), витрати по сплаті судового збору у розмірі 22,13 гривень (двадцять дві гривні 13 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду, або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк»», 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ;

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 17 вересня 2020 року.

Головуючий суддя А.М. Левченко

17.09.2020