ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/2505/18Головуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р.
Провадження № 22-ц/817/760/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Боднар Р.В.

сторін: представника ПАТ "Зернопродукт МХП" -адвоката Лишак І.В.

представника позивачки ОСОБА_1

адвоката Свиріпи - Депутат В.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 598/2505/18 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2020 року, ухваленого суддею Щербатою Г.Р., повний текст якого складено 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" про розірвання договору оренди землі,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Зернопродукт МХП» про розірвання договору оренди землі. В обгрунтування вимог посилалась на те, що вона, відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину, стала власником вищевказаної земельної ділянки, після смерті ОСОБА_2 . 29 серпня 2015 року між спадкодавцем та ПАТ «Зернопродукт МХП» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 7 років, однак, в зв`язку із невиплатою орендної плати за 2017-2019 роки, відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання згідно з умовами договору по виплаті орендної плати.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2019 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3.5244 га кадастровий номер :01:005:0046, розташованої на території Колоденської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, № 122-Б-З-Т укладеного 29 серпня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 березня 2016 року за номером запису про право оренди 13775474.

В апеляційній скарзі ПАТ "Зернопродукт МХП" просить рішення Збаразького районного суду від 21 лютого 2020 скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права і порушення судом норм процесуального права.

Вказує, що за весь період часу з моменту укладення спірного договору сторони належним чином виконували свої обов`язки. ПрАТ "Зернопродукт МХП" як орендар по договору, використовував земельні ділянки згідно цільового призначення та в повному обсязі виплачував орендну плату. З моменту відкриття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався до підприємства з повідомленням про набуття права власності на орендовану земельну ділянку. Ніхто не звертався і з будь-якими вимогами в тому числі і щодо виплати орендної плати або розірвання договору оренди землі. Будь-яких повідомлень на адресу відповідача про набуття права власності на орендовану земельну ділянку не надходило. Вважає, що відповідачем жодним чином не порушено законних прав позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Посилається на те, що орендна плата за користування вказаною земельною ділянкою за 2017-2019 року відповідачем не виплачувалась. Посилання апелянта на відсутність даних про орендаря не спростовують факту невиконання орендарем взятих на себе зобов`язань. Після ознайомлення відповідачем зі змістом позовних вимог, орендарем не вжито жодних заходів щодо виплати орендної плати.

Представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на викладені у ній доводи.

Представник позивачки просить в задоволенні скарги відмовити вказавши, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для розірвання договору оренди землі.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки висновок ґрунтується на матеріалах справи і є достатньо вмотивованим.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом установлено, 29 серпня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.5244 га кадастровий номер :01:005:0046, що знаходиться на території Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, відповідно до якого, остання передала в оренду відповідачу належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №616638 від 06.06.2012 року, виданого Управлінням Держкомзему у Збаразькому районі, вищевказану земельну ділянку строком на 7 років.

Даний договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 12 березня 2016 року за № 13775474, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.03.2016 року.

Строк дії договору оренди землі від 29.08.2015 року закінчується 29.08.2022 року.

Орендодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після її смерті, відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину, власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.5244 га кадастровий номер :01:005:0046, що знаходиться на території Колодненської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, є позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до п.39 договору оренди землі від 29.08.2015 року право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря переходить до спадкоємців.

Таким чином, до позивача ОСОБА_1 перейшли права і обов`язки орендодавця, згідно договору оренди землі від 29.08.2015 року.

Орендарем Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» не виплачена орендодавцю ОСОБА_1 орендна плата за 2017, 2018 та 2019 роки, відповідно до пунктів 9-14 умов договору оренди землі від 29.08.2015 року.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладання договорів оренди) визначено, що однією з істотних умов договору оренди є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладання договорів оренди) було передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частиною 4 ст.32 Закону «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинною на час укладання Договору) передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

В силу ч.1 ст.148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Положеннями частини п`ятої статті 1268 ЦК України закріплено, що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, набувши в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_2 право власності на передані в оренду відповідачу земельні ділянки, позивачка набула, відповідно, і усі права та обов`язки орендодавця за цим договором.

Відповідно до пункту 9 укладеного ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» договорів, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 5 відсотків нормативної грошової оцінки землі ,що складає 2610 грн.

Відповідно до пункту 11 вказаного договору орендна плата вноситься один роз на рік по закінченню сільськогосподарського року але не пізніше 16 грудня поточного року.

Пунктом 12 договору визначено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Відповідно до пункту 36 договору оренди землі від 28.08.2015 року, його договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

Доказів сплати орендної плати за укладеними ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Зернопродукт МХП» договором оренди землі за 2017 р. за 2018 р., за 2019 р. відповідачем не надано.

В суді апеляційної інстанції представник позивача зазначила, що дана справа в суді розглядалась майже два роки, однак відповідач так і не виплатив заборгованості позивачу.

Встановивши такі обставини, з огляду на вищенаведені положення законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання договорів оренди землі у зв`язку із систематичним порушенням відповідачем свого обов`язку щодо виплати орендної плати, що є істотним порушенням договорів оренди, оскільки це позбавило позивачку можливості отримати гарантовані цими договорами кошти за те, що її земельні ділянки використовує відповідач.

Доводи представника апелянта в суді апеляційної інстанції про те, що позивачем не повідомлено розрахунковий рахунок, на який можна перерахувати заборгованість за договором оренди не заслуговують на увагу, оскільки умовами договору оренди не передбачений перерахунок орендної плати виключно у безготівковій формі на розрахунковий рахунок орендодавця, а тому відсутність у відповідача відомостей щодо банківського рахунку позивача не можна вважати перешкодою для здійснення орендної плати.

Також колегія суддів враховує наступне.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (ст. 612 ЦК України).

Таким чином, умовою, за якої боржник звільняється від негативних наслідків невиконання зобов`язання, є прострочення кредитора.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку (ч. 1 ст. 613 ЦК України).

Доказів того, що позивачка відмовлялася прийняти належне виконання (орендну плату), запропоноване боржником, суду не надано.

Крім того, статтею 537 ЦК України передбачено виконання зобов`язання внесенням боргу в депозит нотаріуса, нотаріальної контори.

Так, боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора.

Відповідачем не надано доказів виконання зобов`язань з виплати орендної плати на користь позивачки або ОСОБА_2 шляхом внесенням боргу в депозит нотаріуса, нотаріальної контори.

За огляду на таке, є безпідставними посилання апеляційної скарги на відсутність вини відповідача в систематичній несплаті орендної плати в зв`язку із тим, що позивачка не зверталась за її отриманням.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" залишити без задоволення.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 21 лютого 2020 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 8 вересня 2020 року.

Головуючи: Г.М. Шевчук

Судді: Г.В. Бершадська

М.В. Ходоровський