ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року

м. Черкаси

Справа № 709/876/20
Провадження № 22-ц/821/1329/20
Категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.

секретаря: Анкудінова О. І.

учасники справи:

позивач: сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агроко»;

відповідач: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси», Деньгівська сільська рада Золотоніського району Черкаської області,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроко» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси», Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі із попереднім орендарем та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, у складі: головуючого судді Левченка В. В.,

в с т а н о в и в :

22 червня 2020 року СТОВ «Агроко» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована перебуванням у провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області справи за позовом СТОВ «Агроко» до ОСОБА_1 , ТОВ «Гранекс-Черкаси», Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі із попереднім орендарем та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі із попереднім орендарем.

Предметом спору у даній справі є визнання права заявника на подальше користування в порядку оренди земельною ділянкою, належною на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .

Мотивація заяви зводиться до того, що Товариство, не отримавши заперечень від відповідача ОСОБА_1 щодо подальшого користування спірною земельною ділянкою, маючи «законне сподівання» на продовження строку дії договору оренди, враховуючи специфіку сільськогосподарської діяльності, а також те, що ним на час виникнення спору вже проведено весняно-польові роботи, розраховувало ефективно використовувати свої майнові права щодо неї.

Також, заявником здійснено витрати грошових коштів та найманої праці, а тому очікувані можливі дії відповідачів, спрямовані на можливе виконання робіт із землеустрою, зокрема, закріплення межовими знаками поворотних точок меж спірної земельної ділянки, може завдати йому значної майнової шкоди, шляхом пошкодження посівів, як на спірній земельній ділянці, так і на під`їзних шляхах до цієї земельної ділянки, тобто на інших земельних ділянках, які не є предметом спору, однак перебувають у оренді заявника. При цьому, попередні дії ТОВ «Гранекс-Черкаси» щодо визначення в натурі (на місцевості) земельних ділянок з закріпленням їх межовими знаками на інших земельних ділянках в межах землекористування заявника зводяться до проорювання по всьому периметру траншей, в тому числі з обох боків вздовж під`їзного шляху, що заважає йому обробляти решту земельних ділянок, які перебувають у нього в оренді, і призводять до порушення вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

За приведених мотивів СТОВ «Агроко» просило забезпечити позов шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 1,3275 га з кадастровим номером :04:000:0291, розташованої в адміністративних межах Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, в тому числі проводити землевпорядні роботи по визначенню в натурі (на місцевості) поворотних точок меж цієї земельної ділянки, з закріпленням її меж межовими знаками, до вирішення справи 709/876/20 по суті, однак не раніше як до моменту збирання заявником урожаю на даній земельній ділянці.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року заяву СТОВ «Агроко» про забезпечення позову, задоволено.

Забезпечено позов шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, площею 1,3275 га з кадастровим номером :04:000:0291, розташованої в адміністративних межах Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області за межами населеного пункту, в тому числі проводити землевпорядні роботи по визначенню в натурі (на місцевості) поворотних точок меж цієї земельної ділянки, з закріпленням її меж межовими знаками, до вирішення справи

№ 709/876/20 по суті.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що з доданих до заяви документів вбачається, що заявник, як орендар, засіяв спірну земельну ділянку кукурудзою, а витрати на обробку 1 га поля, де вона розташована, згідно з актом від 23 червня 2020 року становить від 14 477 грн 47 коп. до 16 599 грн 25 коп.

Таким чином, дії щодо визначення в натурі (на місцевості) спірної земельної ділянки призведуть до пошкодження посівів і, як наслідок, втрати частини врожаю і понесення збитків, що у свою чергу унеможливлює ефективний захист порушених прав та законних інтересів, а також може істотно ускладнити виконання рішення суду в частині поновлення договору оренди землі у разі задоволення позову.

За викладених обставин, та враховуючи, що захід забезпечення позову має тимчасовий характер і має визначені часові межі, при цьому, беручи до уваги наявний спір про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі із попереднім орендарем та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, місцевий суд прийшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливіть ефективний захист та поновлення порушених прав і законних інтересів у разі задоволення позову, посилаючись при цьому на достатність підстав для забезпечення позову.

В апеляційній скарзі, поданій 14 липня 2020 року, СТОВ «Гранекс-Черкаси» порушило питання про скасування вище приведеної ухвали суду та відмову у задоволенні заяви СТОВ «Агроко» про забезпечення позову. При цьому, ним було зазначено, що вжиття заходів забезпечення позову, шляхом постановлення оскаржуваної ухвали, відбулося без повідомлення його як сторони про розгляд справи, що є порушенням правового принципу змагальності сторін, та позбавлення його можливості подачі відповідних доказів на рахунок не обґрунтованості заяви про забезпечення позову.

Водночас подана скарга мотивована недостатньою аргументацією заяви СТОВ «Агроко» про забезпечення позову, відсутністю доказової бази, щодо наявності фактичних обставин з якими пов`язується застосування даного виду забезпечення позову.

Самі лише посилання в заяві про потенційну можливість завдання заявнику значної майнової шкоди, шляхом пошкодження посівів, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Скаржник зазначає, що звертаючись із заявою про забезпечення позову саме в такій формі, заявник не надав суду доказів, про повідомлення його землевпорядною організацією щодо проведення землевпорядних робіт, а саме: виконання робіт із землеустрою, зокрема, закріплення межовими знаками поворотних точок меж спірної земельної ділянки, що саме по собі підтвердило б його доводи, щодо можливих дій відповідачів.

Судом першої інстанції не взято до уваги лист-відповідь отриману СТОВ «Агроко» від 24 квітня 2020 року № 31 про відмову у поновленні договору оренди № 402 КУ від 29 березня 2013 року, хоча одним із мотивів заяви, стало те, що СТОВ «Агроко» не отримувало заперечень від відповідача ОСОБА_1 щодо подальшого користування вказаною земельною ділянкою, однак зміст даного листа говорить про те, що СТОВ «Агроко» було повідомлене про небажання власника продовжувати договірні відносини та прохання повернути земельну ділянку на умовах і в строки передбачені чинним законодавством після закінчення договору оренди.

Крім того, 15 червня 2020 року ОСОБА_1 додатково повідомила СТОВ «Агроко» листом повідомленням № 40 (про повернення їй земельної ділянки в порядку ст. 31 Закону України «Про оренду землі»). В абзаці 5 вказаного листа чітко виражений мотив власника про повернення земельної ділянки згідно акту приймання-передачі після збору підприємством урожаю 2020 року.

Також судом не досліджено умови договору № 402 КУ від 29 березня 2013 року, в якому не визначений порядок збирання урожаю, після закінчення договору оренди хоча, згідно приписів ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендареві ділянку на умовах, визначених договором. При цьому, орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку, щодо повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

05 серпня 2020 року СТОВ «Агроко» надіслало відзив на апеляційну скаргу в якому вказало на її необгрунтованість.

При цьому, заходи забезпечення позову вжиті судом першої інстанції щодо земельної ділянки, яка є предметом спору, та якою на момент посіву кукурудзи, користувався та користується позивач, на підставі укладеного договору оренди землі, а відтак застосовані заходи забезпечення є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Про наявність обґрунтованих підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, в подальшому може утруднити виконання рішення суду, свідчать попередні дії відповідача, який на інших земельних ділянках виділяє за спірними договорами оренди землі спірні ділянки в межах землекористування СТОВ «Агроко» переорюючи по всьому периметру земельної ділянки, а також з обох боків вздовж під`їзного шляху до цих земельних ділянок. Такі дії відповідач вчиняє, щоб якомога більше розділити поле, що не дає можливості тепер позивачу обробляти решту земельних ділянок, які знаходяться в нього в оренді.

Враховуючи наведене, СТОВ «Агроко» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи СТОВ «Агроко» та ТОВ «Гранекс-Черкаси» в судове засідання не з`явились, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

17 вересня 2020 року СТОВ «Агроко» надіслало на адресу суду заяву від 14 вересня 2020 року про відкладення розгляду справи до завершення дії карантину.

28 вересня 2020 року ТОВ «Гранекс-Черкаси» також надіслало на адресу апеляційного суду клопотання, за підписом виконавчого директора ТОВ «Гранекс-Черкаси» Нечипоренко Ж. М., про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням виконавчого директора ТОВ «Гранекс-Черкаси» ОСОБА_2 на лікарняному з 23.09.2020, без підтвердження зазначеного відповідними доказами.

Судова колегія враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 по 31 серпня 2020 на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 №343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та відповідно до п. 8 п. 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22 травня 2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньо обласному та міжнародному сполученні.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

В той же час судова колегія звертає увагу на те, що за положеннями ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

У наведених клопотаннях юридичних осіб про відкладення розгляду справи, зокрема, СТОВ «Агроко» не вказує, яким чином обмеження, встановлені у зв`язку з карантином, а ТОВ «Гранекс-Черкаси» - хвороба виконавчого директора Товариства, який, стверджуючи про перебування на лікарняному з 23.09.2020, 28.09.2020 подав відповідну заяву, впливають на неможливість представників товариств прибути в судове засідання, в разі якщо вважають свою участь у ньому обов`язковою.

Враховуючи вказані обставини та з метою дотримання розумних строків розгляду справи та те, що предметом апеляційного перегляду є процесуальна ухвала, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників СТОВ «Агроко» та ТОВ «Гранекс-Черкаси».

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України ухвала є різновидом судового рішення.

Оскаржувана ухвала відповідає приведеним вимогам закону.

Судом в процесі розгляду встановлено, що 12 червня 2020 року СТОВ «Агроко» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Гранекс-Черкаси», Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, визнання поновленим договору оренди землі із попереднім орендарем та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

23 червня 2020 року СТОВ «Агроко» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 1,3275 га з кадастровим номером :04:000:0291, розташованої в адміністративних межах Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, в тому числі проводити землевпорядні роботи по визначенню в натурі (на місцевості) поворотних точок меж цієї земельної ділянки, з закріпленням її меж межовими знаками, до вирішення справи по суті, однак не раніше як до моменту збирання заявником урожаю на даній земельній ділянці.

З доданих до заяви документів вбачається, що заявник, як орендар, засіяв спірну земельну ділянку кукурудзою, а витрати на обробку 1 га поля, де вона розташована, згідно з актом від 23 червня 2020 року становить від 14 477 грн 47 коп. до 16 599 грн 25 коп. (а. с. 12)

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України регламентує види забезпечення позову. Так позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії п. 2) ч. 1 приведеної статті.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу ст. 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, враховуючи наявність спору між сторонами, щодо оренди земельної ділянки, яку СТОВ «Агроко», як орендар, засіяв кукурудзою, а витрати на обробку 1 га поля де вона розташована, згідно з актом від 23 червня 2020 року становлять 16599 грн 25 коп. та наявності обставин, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення даного позову, місцевий суд поклавши вказані аргументи в основу доказової бази, та розцінивши їх мотивацію як обгрунтовану, прийшов до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову у визначений спосіб.

Посилання скаржника в своїй апеляційній скарзі на те, що суд не взяв до уваги докази листа-відповіді, отримані СТОВ «Агроко» про відмову у поновленні договору оренди землі та не дослідив умови договору в якому не визначений порядок збирання урожаю, після закінчення договору оренди землі, є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігати ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ТОВ «Гранекс-Черкаси» слід залишити без задоволення, а ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року, без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» залишити без задоволення.

Ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 червня 2020 року, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 30 вересня 2020 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко