Справа № 203/1760/16-ц
Провадження № 6/0203/130/2020
УХВАЛА

01.10.2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пилипенко А.С.,

за участю:

заявника приватного виконавця Шаган О.А.

представника боржника адвоката Бабенко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексія Анатолійовича про звернення стягнення на майно боржника

встановив:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява приватного виконавця, в якій останній посилався на те, що в нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 60097250 з примусового виконання виконавчого листа № 203/1760/16-ц, виданого 19.04.2019 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 722830 грн., як компенсації за її частку у спільному сумісному майні: автомобіля Lexus GX 470, номер кузову НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 та Mercedes-Benz С-200, номер кузову НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 . 18.09.2019 року приватним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника. Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.04.2019 року у справі №205/808/18 було визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Mercedes-Benz С-200, номер кузову НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Згідно отриманої на запит виконавця відповіді ТСЦ №1242 від 04.10.2019 року встановлено, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на автомобіль Mercedes-Benz С-200, номер кузову НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_5 . Таким чином, з урахуванням рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.04.2019 року, автомобіль Mercedes-Benz С-200, номер кузову НОМЕР_3 , належить боржнику ОСОБА_1 . Посилаючись на відсутність у боржника іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення та положення ст.ст.48,50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.440 ЦПК України, приватний виконавець просив вирішити питання про звернення стягнення на рухоме майно - автомобіль Mercedes-Benz С-200, номер кузову НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 , що належить боржнику ОСОБА_1 . (т.5 а.с. 1-3)

В судовому засіданні приватний виконавець підтримав своє подання та просив його задовольнити

Представник боржника в судовому засідання проти задоволення клопотання заперечувала, вказуючи, що звернення стягнення на рухоме майно, яким є автомобіль, в порядку, який зазначений приватним виконавцем, суперечить вимогам ЦПК України.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. на виконанні перебуває виконавче провадження № 60097250 з примусового виконання виконавчого листа №203/1760/16-ц, виданого 19.04.2019 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 722830 грн., як компенсації за її частку у спільному сумісному майні: автомобіля Lexus GX 470, номер кузову НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 та Mercedes-Benz С-200, номер кузову НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 . (т.5 а.с.а.с. 5, 7)

18.09.2019 року приватним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника. (т.5 а.с. 7, 9)

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.04.2019 року у справі № 205/808/18 було визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Mercedes-Benz С-200, номер кузову НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (т.5 а.с. 10 14)

Згідно отриманої на запит виконавця відповіді ТСЦ №1242 від 04.10.2019 року встановлено, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на автомобіль Mercedes-Benz С-200, номер кузову НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_5 . (т.5 а.с.16) Таким чином, з урахуванням рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2019 року, автомобіль Mercedes-Benz С-200, номер кузову НОМЕР_3 , належить боржнику ОСОБА_1 .

Посилаючись на відсутність у боржника іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення та положення ст.ст.48,50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.440 ЦПК України, приватний виконавець просив вирішити питання про звернення стягнення на рухоме майно - автомобіль Mercedes-Benz С-200, номер кузову НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_4 , що належить боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем

Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч.ч.1,10 ст.440 ЦПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Виходячи із аналізу наведених вище положень ст.ст.48,50 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.440 ЦПК України вбачається, що приватний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника у разі відсутності в останнього коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

При цьому, відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.440 ЦПК України передбачено, що судом вирішується питання про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили; а також на нерухоме майно боржника, право власності на яке за останнім не зареєстровано в установленому законом порядку.

Таким чином, діючим законодавством не передбачено вирішено судом питання про звернення стягнення на рухоме майно боржника (транспортні засоби), що повинно вирішуватись державним виконавцем самостійно в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви приватного виконавця про звернення стягнення на транспортний засіб боржника ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,18,48,50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258 261, 440 ЦПК України, суд

ухвалив:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексія Анатолійовича про звернення стягнення на майно боржника залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 01.10.2020 р.

Суддя С.В. Єдаменко