Провадження № 2/742/1139/20
Єдиний унікальний № 742/2230/20
05 жовтня 2020 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Бездідька В.М., при секретарі Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Прилуки в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа міськрайонний центр надання адміністративних послуг Прилуцької міської ради, про визнання таким, що втратив право на користування житлом та виселення без надання іншого житла,-
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила виселити відповідача з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу на праві власності належить вищевказаний будинок, відповідач систематично порушує правила співжиття, яке виражається в умисному пошкодженні житлового приміщення, зловживанні спиртними напоями, винесенні з будинку металевих речей та господарських предметів, часто влаштовує сварки та бійки, ображає сусідів, в оплаті житлово-комінальних послуг участі не приймає, будинок довів до стану непридатного до життя в ньому. Добровільно виселитись з будинку відповідач не бажає, тому така протиправна поведінка відповідача спонукала позивача звернутись з цим позовом до суду.
Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, завчасно подали заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився подав заву про розгляд справи без його участі.
Оскільки відповідач, з огляду на положення ст.128 ЦПК України, був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом було ухвалено заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, що передбачено ст. 328 Цивільного кодексу України.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом №3371 від 15.11.2016 року та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №72964610 від 15.11.2016 року (а.с.12-13).
Відповідно до копії будинкової книги відповідач зареєстрований у вказаному будинку з 19.12.2000 року (а.с.8-11).
Згідно довідки КП «Прилукитепловодопостачання» №436 від 05.08.2020 року на ім`я ОСОБА_3 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.08.2020 року рахується заборгованість у розмірі 1474,43 грн., остання оплата - вересень 2016 року (а.с.15).
Відповідно до листа від 04.08.2020 року АТ «Чернігівгаз» 30.01.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до доручення газопостачання припинено в зв`язку із наявною простроченою заборгованістю за спожитий природний газ перед ТОВ «Чернігівгаз Збут» (а.с.17).
Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про виселення предметом доказування є наявність або відсутність у відповідача права на житло, або інші передбачені нормами житлового законодавства підстави для позбавлення такого права.
За змістом частини 4 статті 9 та статті 109 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.
Рівність прав власника житла та членів його сім`ї, які спільно з власником проживають у належному йому приміщенні, закріплена частиною 1 статті 156 ЖК.
Відповідно до статті 157 ЖК України члени сім`ї власника житлового приміщення можуть бути виселені у судовому порядку у випадках, передбачених частиною 1 статті 116 ЖК.
Положенням ст. 116 ЖК України, на яке посилається позивач, передбачено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Таким чином, проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, оскільки відповідач у будинку АДРЕСА_1 , систематично руйнує та псує будинок, що призвело будинок до непридатного стану для проживання в ньому, отже відповідач підлягає виселенню, у зв`язку з чим, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на проживання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.
Згідно копії посвідчення серія НОМЕР_2 від 20.02.2017 року позивач є інвалідом I групи з дитинства, на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Згідно розрахунку робочого часу, пов`язаного з наданням професійної правничої допомоги позивачем сплачено вартість правничої допомоги у суму 4500 грн. (а.с.18).
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.16 Цивільного кодексу України, ст. 116, 157 Житлового кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа міськрайонний центр надання адміністративних послуг Прилуцької міської ради, про визнання таким, що втратив право на користування житлом та виселення без надання іншого житла - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Виселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави України судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 4500 грн. (чотири тисячі п`ятсот грн. 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд. Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя В.М. Бездідько