Справа № 486/463/20
Провадження № 2/486/327/2020
21 вересня 2020 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючої судді - Волкової О.І.
при секретарі - Тодоренко М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Акціонерне товариство «ПриватБанк» звернувся до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.02.2014 року у розмірі 126846 гривень 91 копійку.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 10.02.2014 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 1400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складаний між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач умови договору виконав в повному обсязі, проте відповідачка платежі належним чином не здійснювала, у зв`язку з чим станом на 13.01.2020 року за нею виникла заборгованість у загальній сумі 126846 гривень 91 копійку. Позивач просить стягнути на його користь з відповідачки заборгованість у сумі 126846 гривень 91 копійку та судовий збір у сумі 2102,00 гривні.
В судове засідання представники позивача не з`явилися, згідно клопотання, яке міститься в позовній заяві, просить справу розглянути за їх відсутность, а також не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Ухвалою суду від 07 квітня 2020 року було відкрито загальне позовне провадження по справі. Відповідачці було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом, додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Однак, відзиву від відповідачки на позов до суду не надходило.
Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, судові повістки за адресою реєстрації не отримує, у зв`язку із чим, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленою про розгляд справи.
Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини.
Судом встановлено, про те, що 10.02.2014 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено № б/н договір, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 1400 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с. 9, 10);
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 9-34);
Відповідно до умов та правил надання банківських послуг при порушені клієнтом строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню, передбаченому договором понад 30 днів, зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 10.12.2014 року сума боргу станом на 13.01.2020 року становить у розмірі - 126846 гривень 91 копійка, яка складається з наступного:
- 1380,00 грн. - заборгованності за кредитом;
- 117050,39 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;
- 1900,00 грн. - заборгованість за пенею;
а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:
- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);
- 6016,52 грн. - штраф (процентна складова).
Відповідачка порушила договірні зобов`язання, так загальний розмір заборгованості становить у розмірі 126846 гривень 91 копійку.
Таким чином, відповідачка порушила договірні зобов`язання.
Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідачка ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання за договором кредиту, тому у неї виник обов`язок перед позивачем по виплаті суми кредиту у сумі 126846 гривень 91 копійку.
При таких обставинах, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг «ПриватБанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана остатньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).
Таким чином, суд погоджується з тим, що позивачем обґрунтовано зазначено про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржниці заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1380,00 грн. Правомірність стягнення решти позовних вимог, а саме: 117050,39 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1900,00 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 6016,52 грн. (процентна складова) - позивач не довів.
Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 22,91 грн. (сума, заявлена позивачем до стягнення - 126846,91 грн.; сума, яку має бути стягнуто за рішенням суду - 1380 грн.; позов задоволено на 1,09 %).
Керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 612, 625-627, 1054-1055 ЦК України, ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268, 274-279, 280-281 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Южноукраїнського
міського суду О.І. Волкова