Справа № 191/2882/17
Провадження № 2/191/1352/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Кухар Д.О.

за участю секретаря - Яніної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в режимі відеоконференції з Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська цивільну справу № 191/2882/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі ѕ частини майна із майна спільної часткової власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на ремонт та утримання квартири і судових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ в натурі ѕ частини майна із майна спільної часткової власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 грудня 1995 року, яке видане згідно з розпорядженням (наказом) № 134 від 25 липня 1995 року органом приватизації - Синельниківською селекційно-дослідною станцією Дніпропетровської області, та рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2017 року позивачу належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Номер запису про право власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 21099524, дата реєстрації - 22.06.2017 року.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 березня 2017 року, виданого Другою Синельниківською державною нотаріальною конторою, (реєстр №2-695 серія та номер НВО 877597) позивач є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку на її ім`я зареєстровано 16.03.2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 19475155.

На підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 22.07.2017 року, виданого Другою синельниківською державною нотаріальною конторою, (реєстр № 2-1706, серія та номер: НМО 828231) право приватної спільної часткової власності на 1/4 частину вказаної квартири належить ОСОБА_2 , право власності на яку його ім`я зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.07.2017 року за № 21517698.

Загальна площа квартири (кв.м.): 54.9, житлова площа (кв.м.) 31.5; Опис: 1-коридор пл. 2.3 кв.м., 2-коридор пл. 4.7 кв.м., 3-кладова пл. 1.2 кв.м., 4-кухня пл. 9.6 кв.м., 5-кімната пл. 17.6 кв.м., 6-кімната пл. 13.9 кв.м., 7-коридор пл. 2.4 кв.м., 8-санвузол пл. 3.2 кв.м.

Дійсна вартість спірної квартири становить 55 412 гривень, а 3/4 її частини - 41 559 (сорок одна тисяча п`ятисот п`ятдесят дев`ять) гривень, про що свідчить технічний паспорт на квартиру, виготовлений КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 11.08.2016 року.

Викладені відомості підтверджені інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 93909746 від 08.08.2017 року, сформованою державним реєстратором Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Семенюк Я. В.

Позивач зареєстрована та проживає у квартирі з 14 червня 1993 року по теперішній час, а відповідач самовільно заселився у квартиру у грудні 2015 року, зайняв коридор 7 пл. 2.4 кв.м., санвузол - 8 пл. 3.2 кв.м., кімнату 6 пл. 13.9 км м., заблокував двері із кімнати 5 в кімнату 6, чинить позивачу перепони у користуванні водою, електроенергією, руйнує квартиру, застосовує до позивача насилля, психологічний тиск та погрожує зовсім вигнати її з квартири. Така поведінка відповідача до позивача свідчать про його зазіхання на частку квартири, яка належить останній. На поділ квартири в натурі відповідач не налаштований та відмовляється на виділ належної позивачу частини в натурі, претендує на кухню 4 площею 9.6 кв.м.

Позивач вважає, що відповідач зайняв та користується більшою частиною квартири, ніж йому належить, у зв`язку з цим, просить суд, постановити рішення, яким виділити в натурі на праві приватної власності їй, ОСОБА_1 , 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 , а саме: 1- коридор пл. 2,3 кв. м., 2- коридор пл. 4.7 кв. м., 3 - кладову пл. 1.2 кв.м., 4- кухню пл. 9.6 кв.м., 5- кімнату пл. 17.6 кв.м., та частково кімнату -6 площею 13.9 кв.м.

Відповідач звернувся з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення коштів на утримання майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно із заповітом матері ОСОБА_3 спадкове майно повинно бути поділене в рівних частинах між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , оскільки предметом поділу є батьківський дім - квартира в будинку АДРЕСА_1 , яку саме він за власні кошти утримав як за життя матері так і після її смерті. Також ним були витрачені кошти посадку нового саду на території де розташована вищезазначена квартира.

В кінці 2015 році ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання до Росії, однак повернувшись назад до батьківської квартири, ОСОБА_1 почала висловлювати невдоволення від його присутності, в зв`язку з чим останній облаштував собі для житла приміщення, яке раніше було прибудовою до будинку (дерев`яної веранд) і знаходилось в непридатному для проживання стані, на що ОСОБА_2 витратив близько 30 000 грн.

ОСОБА_2 зазначив, що за останні 10 років за його кошти були виконані наступні роботи в будинку: облаштування нового даху; внутрішній ремонт приміщень - коридора 2, кухні 4, кімнати 5 (див. техпаспорт); монтаж металопластикових вікон в приміщеннях 4, 5; монтаж газового котла в приміщенні 4, водяного опалення в будинку; відновлення прибудови до будинку - кімнати 6, приміщень 7, 8; утеплення будинку пенопластом; облаштування двох водяних свердловин; побудова льоху.

За розрахунками загальна вартість використаних будматеріалів, устаткування і виконання робіт по облаштуванню будинку складає 97 941,5 грн.

Оскільки у володінні ОСОБА_1 знаходиться 3/4 частини квартири в будинку АДРЕСА_1 - сума витрат, які підлягають стягненню з неї на його користь становить 73 456, 13 грн. (97941,5 * 0,75 = 73456,13).

Також, ОСОБА_2 зазначив, що за користування електроенергією він сплачує комунальні послуги, про що свідчить розписка, а підведення водогону до будинку відсутнє.

Вважає, що фактичний розподіл житлової площі з урахуванням всіх обставин є таким, що не порушує прав спадкоємців за винятком користування газопостачанням і системою опалення житла. ОСОБА_1 фактично займає приміщення 1, 2, 3, 4, 5, що складає 63 % житлової площі, а він ОСОБА_2 займає приміщення 6,7,8, що складає 37 % житлової площі, які були ізольовані і непридатні для проживання. Проживання ОСОБА_2 в цих приміщеннях стало можливим тільки після відбудови, яка коштувала 29 640 грн., таким чином, ОСОБА_1 не втратила жодного метра житлової площі.

Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на ремонт та утримання квартири у розмірі 73 456 гривень 13 копійок (сімдесят три тисячі чотириста п`ятдесят шість гривень тринадцять копійок).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним обставин у позовній заяві, вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Також, підтримали письмові заперечення викладені у відзиві на зустрічну позовну заяву, в якій зазначено, що ОСОБА_2 самовільно прибудував до коридору 1-7 і санвузла 1-8 цегляне приміщення, приблизним розміром 3мх4 м., яке не внесено до технічного паспорту, в зв`яжу з чим і поніс свої фінансові витрати, та на яке позивач не претендує. ОСОБА_2 самовільно добудувався, без урахування її думки та надання її дозволу. У зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 просять відмовити у повному обсязі ( а. с. 85-88).

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що позивач користується належною їй частиною спірної квартири, відповідач ні яким чином не чинить їй перешкод у її користуванні, сплачує комунальні послуги, несе витрати щодо її утримання. Щодо своїх зустрічних позовних вимог, пояснив, що позивач, дійсно поніс витрати в розмірі 97 941, 5 грн., частина з яких підлягає стягненню з ОСОБА_2 , оскільки ремонтні роботи квартири були здійсненні і на належній ОСОБА_1 частині спірної квартири, тому зустрічні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Також надав відповідь на відзив на зустріну позовну заяву, в якій викладені обставини у судовому засіданні підтримав ( а.с.110, 111).

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, к ожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 05 грудня 1995 року, яке видане згідно з розпорядженням (наказом) № 134 від 25 липня 1995 року органом приватизації - Синельниківською селекційно-дослідною станцією Дніпропетровської області, та рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.05.2017 року - ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 116).

Відповідно до копії Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 93909746 від 08.08.2017р - номер запису про право власності на Ѕ частину квартири належній ОСОБА_1 зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 21099524, дата реєстрації - 22.06.2017 року ( а. с. 6-7).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 березня 2017 року, виданого Другою Синельниківською державною нотаріальною конторою, (реєстр №2-695 серія та номер НВО 877597) - ОСОБА_1 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . Право власності даної частки на ім`я ОСОБА_1 зареєстровано 16.03.2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 19475155.

З копії свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 22.07.2017 року, виданого Другою синельниківською державною нотаріальною конторою, (реєстр № 2-1706, серія та номер: НМО 828231) вбачається, що право приватної спільної часткової власності на 1/4 частину вказаної квартири належить ОСОБА_2 , яка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.07.2017 року за № 21517698. ( а. с. 21).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру розташовану за адресою: квартира АДРЕСА_1 , квартира має загальну площу 54, 9 кв. м., з яких жила 31,5 кв. м. допоміжна 23,4. Експлікація приміщень до плану квартири: 1- коридор пл. 2,3 кв. м., 2- коридор пл. 4.7 кв. м., 3 - кладова пл. 1.2 кв.м., 4- кухню пл. 9.6 кв.м., 5- кімнату пл. 17.6 кв.м., 6 - кімната пл. 13.9 кв.м., 7 - коридор пл. 2,4,; 8 - санвузол пл. 3,2. ( а.с. 22-26).

З фотокарток вбачається, добудова здійсненна ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 103-106).

Судом досліджено та взято до уваги письмові документи, якими позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги, а саме: копії квитанцій, щодо витрат ОСОБА_2 на ремонт спірної квартири ( а. с. 66-75), копії розписок ОСОБА_1 , щодо отримання від ОСОБА_2 грошових коштів за користування електроенергією у спірній квартирі ( а .с. 36,37,38).

З висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи № 191/2882/17 від 25.04.2019 року вбачається, що при зіставлені частки співвласників квартири АДРЕСА_1 в одиницях площі, об`ємно - планувального рішення житлового будинку та виходячи із вимог діючих нормативних документів, чинних на території України в галузі будівництва, а саме, ДБН В.2.2-15-2005 кожному власнику необхідно виділити однокімнатну квартиру площа якої повинна бути не менше 30м2, а 1/4 частки від загальної площі приміщень квартири АДРЕСА_1 , які підлягають розподілу складає 13,73м. Таким чином, виділ в натурі з окремими входом 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 виходячи з технічних характеристик, відповідно до ідеальної частки кожного зі співвласників, а саме ј та ѕ частки з технічної точки зору не можливо.

У зв`язку з тим, що виділ квартири АДРЕСА_1 в натурі між співвласниками виходячи з технічних характеристик, відповідно до ідеальної частки кожного зі співвласників, а саме 1/4 та ѕ не можливий, то варіанти виділу в натурі експертом не вирішувались.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127).

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 18 червня 2007 року №55.

Так, згідно з п.п. 1.2, 2.2, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна та виділ частки здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

З огляду на ч. 2 ст. 364 ЦК України, виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Враховуючи, що фактичний розподіл спірної квартири, що належить сторонам на праві спільної часткової власності, неможливий у зв`язку з невідповідністю вимогам діючих нормативних документів, чинних на території України в галузі будівництва, а саме, ДБН В.2.2-15-2005, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , щодо виділення в натурі на праві приватної власності їй, ОСОБА_1 , 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 , а саме: 1- коридор пл. 2,3 кв. м., 2- коридор пл. 4.7 кв. м., 3 - кладову пл. 1.2 кв.м., 4- кухню пл. 9.6 кв.м., 5- кімнату пл. 17.6 кв.м., та частково кімнату -6 площею 13.9 кв.м.

Відносно зустрічних позовних ОСОБА_2 , щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на ремонт та утримання квартири у розмірі 73 456 гривень 13 копійок (сімдесят три тисячі чотириста п`ятдесят шість гривень тринадцять копійок), суд вважає, що останні не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_2 не надано суду доказів того, що проведене ним перепланування та перебудови приміщень із нежитлових у житлові приміщення здійснене ним на підставі дозволів, введене в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства та не є самочинним нерухомим майном, а платежі за придбання будівельних матеріалів не містять доказів, що ОСОБА_2 використовув їх саме на ремонт спірної квартири.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України сплачений при зверненні до суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, - У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ їй в натурі на праві приватної власності ѕ частини квартири АДРЕСА_1 відмовити повністю.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на ремонт та утримання квартири у розмірі 73456 (сімдесят три тисячі чотириста п`ятдесят шість) грн. 13 коп. і судових витрат відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: Д. О. Кухар