ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2020 року м. Чернівці

справа № 727/4091/20

провадження 22-ц/822/714/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Литвинюк І.М., Одинака О.О.

секретар Герман Я.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 18 травня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання права власності на будівельні матеріали

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання права власності на будівельні матеріали.

Заяву обґрунтовано тим, що вона в будинку за адресою: АДРЕСА_1 провела реконструкцію з прибудовою нових приміщень, проте зазначений будинок по документам є нежитловим, хоча придбано будинок саме для проживання. Вона проживає в будинку з чоловіком ОСОБА_4 , та малолітніми дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказаний будинок є єдиним їх житлом. На неодноразові прохання оформити документи на будинок та змінити статус з нежитлового в житловий будинок із узаконенням добудов, ОСОБА_3 відмовляється. Вказує, що має намір подати позов до суду про визнання права власності на будівельні матеріали та конструктивні елементи використані в процесі реконструкції будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник зазначає, що в неї є побоювання, що ОСОБА_3 продасть нежитлове приміщення, оскільки їй сказала щоб вона шукала собі інше житло. Посилаючись на зазначені обставини, заявник просила застосувати заходи забезпечення позову та накласти арешт на нежитлові будівлі, загальною площею 110,20 кв.м., а саме: виробничу будівлю цегляну - літ. А, сарай цегляний літ. Г. гаражі цегляні літ. Б, Д, криницю № 1, ворота № 2, огорожу № 3, які знаходяться по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л., зареєстровано в реєстрі за №614 та заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо цього майна.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 18 травня 2020 року заяву ОСОБА_2 , особи які можуть набути статусу відповідачів: ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задоволено.

В порядку забезпечення позову по цивільній справі до подання позовної заяви ОСОБА_2 накладено арешт на нежитлові будівлі, загальною площею 110,20 кв.м., а саме: виробничу будівлю цегляну - літ. А, сарай цегляний літ. Г. гаражі цегляні літ. Б, Д, криницю № 1, ворота № 2, огорожу № 3, що знаходяться по АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Новосельською І.Л., зареєстровано в реєстрі за №614 та заборонено вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо зазначеної нежитлової будівлі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 18 травня 2020 року.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаються на те що судом першої інстанції накладено арешт на нежитлові будівлі, загальною площею 110,20 кв.м., а саме: виробничу будівлю цегляну - літ. А, сарай цегляний літ. Г. гаражі цегляні літ. Б, Д, криницю № 1, ворота № 2, огорожу № 3, що знаходяться по АДРЕСА_1 , однак зазначене майно є предметом іпотеки, іпотекодержателем якого є ОСОБА_1 третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача згідно поданої позовної заяви.

Предмет позову стосується визнання права власності на рухоме майно - будівельні матеріали, а заборона накладена на будівлю -нерухоме майно.

Арештоване майно є предметом іпотеки, а тому накладення арешту порушує права іпотекодержателя на задоволення вимог.

Вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову перешкоджає реалізації скаржником пріоритетного перед будь - якими іншими особами права на звернення стягнення на це майно та втручання у факт набуття прав на об`єкт іпотеки.

Вважає, що вжиття заходів забезпечення позову є передчасним та необґрунтованим, оскільки суд не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не пересвідчився, зокрема, чи між сторонами дійсно виник спір, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів, не вирішив питання зустрічного забезпечення, не врахував те, що майно на яке накладено арешт та заборонено вчиняти будь-які дії спрямовані на реєстрацію та інших речових прав є предметом іпотеки.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником нежитлових будівель, загальною площею 110,20 кв. м зокрема: виробничої будівлі цегляної - літ. А, сарай цегляний літ. Г, гаражі цегляні літ. Б, Д, криниця № 1, ворота № 2, огорожа № 3, які знаходяться по АДРЕСА_1 , які належать їй на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.2008 року.

Предметом даного спору є нежитлові будівлі загальною площею 110,20 кв.м які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки. Іпотекодержателем є ОСОБА_1 .

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до частин першої - третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачу, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та наявна реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати зміст позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Безпідставне застосування заходів забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Наклавши арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 , суд не з"ясував, чи не порушуються застосованим видом забезпечення позову права інших осіб.

Встановлено, що ОСОБА_3 є власником нежитлових будівель, загальною площею 110,20 кв. м зокрема: виробничої будівлі цегляної - літ. А, сарай цегляний літ. Г, гаражі цегляні літ. Б, Д, криниця № 1, ворота № 2, огорожа № 3, які знаходяться по АДРЕСА_1 , які належать їй на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.2008 року.

Предметом даного спору є не зазначені нежитлові будівлі, а будівельні матеріали - рухоме майно.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки вбачається, що іпотекодержателем зазначеного нерухомого майна є ОСОБА_1 .

Задовольнивши заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на іпотечне майно боржника, суд не врахував, що застосовані заходи забезпечення позову очевидно та безпосередньо впливають на права іпотекодержателя цього майна, який у такому випадку позбавляється можливості реалізувати набуте за договором іпотеки пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна у встановленому законом порядку.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 липня 2019 року у справі № 903/852/18.

Отже, ухвалюючи судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони проведення дій щодо державної реєстрації прав відносно нерухомого майна, суд першої інстанції, дійшов необґрунтованого висновку про те, що заявником наведено достатні підстави для застосування вказаних заходів забезпечення позову, а також надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно є пропорційним заходом забезпечення позову, виходячи із змісту позовних вимог, які заявник мала намір заявити в майбутньому.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на те, що судом допущено неправильне застосування норм процесуального права, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 18 травня 2020 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові будівлі, загальною площею 110,20 кв.м., а саме: виробничу будівлю цегляну - літ. А, сарай цегляний літ. Г. гаражі цегляні літ. Б, Д, криницю № 1, ворота № 2, огорожу № 3, що знаходяться по АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.2008 року та заборонити вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо нежитлової будівлі, загальною площею 110,20 кв.м., а саме: виробничу будівлю цегляну - літ. А. сарай цегляний літ. Г, гаражі цегляні літ. Б, Д. криницю № 1, ворота № 2, огорожу № 3, що знаходяться по АДРЕСА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді І.М. Литвинюк

О.О. Одинак