РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Мохова Є.І.,

за участю секретаря судового засідання Бридні О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Волноваха у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності

встановив:

В червні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 19.06.2019 року він домовився з ОСОБА_2 про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу торгівельного кіоску по АДРЕСА_1 , сплатив йому повністю вартість кіоску в сумі 30 000 грн., про що відповідач написав розписку. В день підписання розписки відповідач передав йому кіоск, документи та ключі від нього, та з цього часу він безперешкодно користується ним. Вони домовилися нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу до 01.01.2020 року, але у визначений строк не змогли нотаріально посвідчити договір, оскільки відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення. Тому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу торгівельного кіоску та визнати за ним право власності на нього.

В судове засідання позивач не з`явився, просив розглядати справу у його відсутності, про що зазначив в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав.

Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, доходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.06.2019 року ОСОБА_3 домовився з ОСОБА_2 про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу торгівельного кіоску по АДРЕСА_1 , позивач сплатив відповідачеві повністю вартість кіоску в сумі 30 000 грн., про що відповідач написав розписку. В день підписання розписки відповідач передав позивачеві кіоск, документи та ключі від нього, та з цього часу позивач безперешкодно користується ним. Вони домовилися нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу до 01.01.2020 року. У визначений строк сторони не змогли нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу кіоску, оскільки відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення.

Вказані обставини підтвердженібудівельним паспортом, технічним паспортом, розпискою від 19.06.2019 року, згідно якої 19.06.2019 року ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 30 000 грн.. за покупку кіоску по провул. Асфальтний в смт. Новотроїцьке Волноваського району, а ОСОБА_2 зобов`язався оформити договір купівля продажу в нотаріуса до 01.01.2020 року.

Як вбачається з інформаційної довідки ТОВ „Волноваське БТІ" по теперішній час право власності позивача на кіоск не зареєстровано.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно ч.1,3 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності на торговельний кіоск, оскільки договір купівлі-продажу гаражує укладеним та відбулося його повне виконання, але нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе, оскільки відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення.

На підставі викладеного, керуючись 16, 328, 334, 220, 638 ЦК України, ст.ст. ст.ст.10,12,13,76-81, 141, 258-259,263-265,354,355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на кіоск задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу торгівельного кіоску по АДРЕСА_1 , укладений 19.06.2019 року між ОСОБА_1 таОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на торгівельний кіоск, розташований по АДРЕСА_1 площею 25,8 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: Є.І.Мохов