ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1296/20 Номер провадження 22-ц/814/1907/20Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М.,

секретар Мисечко А.І.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області, ухваленого 09 липня 2020 року у складі судді Гальченко О.О.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - ОСОБА_1 , а також стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно до досягнення ними повноліття у розмірі по 2 400 грн. на кожну дитину.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що між нею та ОСОБА_2 26 лютого 2013 року було укладено шлюб.

Зазначала, що шлюбні відносини фактично припинені, перебування у шлюбі суперечить її інтересам та волі. Вказувала, що з відповідачем однією сім`єю більше не проживають.

Зазначала, що у шлюбі було народжено дітей, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення сімейних відносин з ОСОБА_2 діти проживають з нею, перебувають на її утриманні та потребують матеріального забезпечення з боку батька.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 лютого 2013 року в виконавчому комітеті Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (актовий запис № 2 ).

Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишено - ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 4 800 грн. щомісячно, але не менш ніж 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, починаючи з 29 травня 2020 року і до досягнення дітьми повнолітнього віку.

Рішення в частині стягнення аліментів звернено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині визначення розміру аліментів, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 , просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 2400 грн. на місяць, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення місцевого суду оскаржується виключно в частині вимог про стягнення аліментів, тому в частині вимог про розірвання шлюбу апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26 лютого 2013 року було укладено шлюб.

У шлюбі ОСОБА_1 було народжено дітей, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком яких є відповідач.

Після фактичного припинення сімейних відносин сторін діти проживають з матір`ю.

Колегія суддів не може погодитись із визначеним місцевим судом розміром аліментів, що підлягає стягненню з відвідача.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого бо рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Місцевим судом встановлено дійсні обставини справи, проте не надано їм належної правової оцінки, яка б дозволила визначити розмір аліментів, який би встановив баланс між інтересами та потребами дітей та матеріальним становище платника аліментів.

Так у матеріалах справи відсутні відомості про те, що у відповідача є достатні доходи для сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 4800 грн. на місяць.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 4800 грн., ОСОБА_1 не надає доказів, які б підтверджували його матеріальну спроможність здійснювати виплату аліментів у зазначеному розмірі.

Відповідач заперечує такі вимоги та надає відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків (а.с. 37), відповідно до яких інформація про отримання ним доходу за період 1 кварталу 2019 року по 1 квартал 2020 року відсутня.

Вказане свідчить про відсутність можливості сплати аліментів у розмірі 4800 грн на місяць

Враховуючи, що ОСОБА_2 не звільняється від обов`язку утримувати своїх дітей, колегія суддів вважає, що принципу розумності та справедливості відповідають аліменти у розмірі 2 400 грн на місяць на утримання обох дітей.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення в частині визначення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його зміни у відповідній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено на 50 %, то 630,60 грн. судового збору, сплаченого ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 липня 2020 року змінити в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 400 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку, починаючи з 29 травня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 липня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги у розмірі 630,60 грн. компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.Б. Бутенко

Л.М. Хіль