Справа № 487/8058/13-ц
Провадження № 4-с/487/77/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді - Притуляк І.О., секретаря судового Янковець Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чеботаря Я.Ю. від 30.07.2020 року у ВП№62459677 про арешт коштів боржника, заінтересована особа Акціонере товариство «Мегабанк»

ВСТАНОВИВ:

07.08.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на постанову державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чеботаря Я.Ю. від 30.07.2020 року ВП №62459677 про арешт коштів боржника.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що даною постановою накладено арешт на належні йому рахунки, зокрема на рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», призначений для отримання заробітної плати. Вважає таку постанову протиправною, оскільки це суперечить вимогам ст.ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та порушує його права на отримання заробітку та допомоги як засобів до існування.

У зв`язку із наведеним просив скасувати постанову державного виконавця.

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав просив про її задоволення, в подальшому до судового засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Начальник Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Романчук С.М., у судовому засіданні проти задоволенні скарги заперечував у зв`язку із законністю дій державного виконавця оскільки в матеріалах провадження відсутні буд-які докази стосовно того, що вказаний скаржником рахунок є зарплатним, крім того зазначив, що відповідних відомостей стосовно того що вказаний рахунок є рахунком зі спеціальним режимом використання грошових коштів зі банку до держаного виконавця не надходило. Аналогічні за змістом пояснення містяться у візові на зазначену скаргу. В подальшому до судового засідання не з`явився про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Представники заінтересованої особи АТ «Мегабанк» до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень ч.2 ст.450 ЦПК України розгляд скарги було проведено за відсутності сторін.

Заслухавши пояснення представника скаржника, начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Романчука С.М., дослідивши матеріали скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Згідно ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.03.2014 року по справі № 2/487/76/14, позов ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Так з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Мегабанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 29.10.2007 року №292-14П/2007 в розмірі 44315,76 грн., а також 221,58 грн. судового збору з кожного.

27.05.2014 року на виконання даного рішення Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 2/487/76/14.

07.07.2020 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесі) Чеботарем Я.Ю. відкрито виконавче провадження №62459677 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Постановою державного виконавця від 30.07.2020 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих, а також на кошти на рахунках що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та або звернення на які заборонено законом, та належать боржнику.

На виконання вказаної постанови АТ КБ «ПриватБанк» було зупинено видачу грошових коштів по рахунку № НОМЕР_1 відкритому у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Разом з тим, з довідки виданої Миколаївським фаховим коледжем музичного мистецтва Миколаївської обласної ради від 06.10.2020 за №85, вбачається що ОСОБА_1 працює у вказаному навчальному закладі на посаді викладача і виплати заробітної плати йому здійснюються на рахунок № НОМЕР_1 відкрити у Миколаївському РУ «Приватбанк», м. Миколаїв, АТ КБ «ПриватБанк» МФО 305299.

Згідност.12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідност.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1статті 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

В силу положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Зважаючи викладене, суд дійшов до висновку, що рахунок № НОМЕР_1 в відкрити й у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 є рахунком спеціального призначення - для зарахування заробітної плати.

Тобто, рахунок № НОМЕР_1 , є рахунком зі спеціальним режимом призначення, на який законом заборонено накладення арешту.

При цьому, банк, в якому арештовано кошти боржника, відповідно дост.52 ЗУ «Про виконавче провадження» не повідомив державного виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову державного виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України«Про виконавчепровадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

За змістом статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, суд дійшов до переконання, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині скасування арешту на рахунок спеціального призначення, оскільки накладення арешту в тому числі на рахунок для виплати заробітної плати унеможливлює своєчасне отримання заробітної плати, що обмежує права ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст. 353, 447-452 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чеботаря Я.Ю. від 30.07.2020 року ВП№62459677 в частині накладення арешту на рахунок НОМЕР_1 відкрити у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І.О. Приутялк