Провадження 2-з/557/13/2020
Справа 557/1240/20
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

23 вересня 2020 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі №557/1240/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 120 465 гривень 85 копійок.

Також ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , у межах заявлених позовних вимог. ОСОБА_1 вважає, що невжиття вказаних заходів забезпечення позовних вимог може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду, так як ОСОБА_2 офіційно ніде не працює, уникає з нею зустрічей та будь-якого спілкування. Крім того, як відомо заявнику, останній заборгував кошти й іншим особам, зокрема Гощанським районним судом 23 травня 2019 року винесено рішення про стягнення боргу з ОСОБА_2 , яке на даний час перебуває на виконанні.

Посилаючись на приписи ст.ст. 4, 149-150 ЦПК України, ОСОБА_1 у поданій заяві просить вжити означених вище заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви за відсутності учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суддя приходить наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, що визначено ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Як убачається з заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 борг у сумі 120 465 гривень 85 копійок.

Вирішуючи питання щодо застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти відповідача та належне останньому майно, суддя приходить висновку, що між сторонами виник спір щодо стягнення боргу, проте наявність існуючої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання постановленого рішення суду по суті спору та необхідність забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника ОСОБА_1 , оскільки на час розгляду заяви така необхідність не підтверджена належними та допустимим доказами.

В порушення положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України щодо розподілу тягаря доказування, ОСОБА_1 не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення. Докази того, що існує реальна загроза невиконання рішення суду та наявності намірів ОСОБА_2 чинити перешкоди у виконанні рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу до заяви про забезпечення позову не додано.

Слід зазначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, оскільки, останній офіційно ніде не працює, уникає зустрічей та будь-якого спілкування із заявником, а також заборгував кошти іншим особам, зважаючи в тому числі і на те, що на підтвердження вказаних обставин заявником до заяв не долучено будь-яких доказів, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, суддею звертається увага і на те, що заява не містить переліку рухомого і нерухомого майна, на яке необхідно накласти арешт, його ідентифікуючі ознаки, вартість та посилання на докази, що підтверджують право власності ОСОБА_2 на це майно. Не зазначено у заяві і про наявні банківські рахунки, або будь-які активи такої особи, на яких можуть знаходитись грошові кошти та на які може бути накладено арешт.

Вказані обставини, в тому числі, позбавляють суд і можливості визначити співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, зокрема співмірність ціни позову із вартістю майна, як того вимагають положення ч. 3 ст. 150 ЦПК України.

Аналізуючи вищевикладене, суддя приходить висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149, 153, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Рівненського апеляційного суду або через Гощанський районний суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю. В. Оленич