Справа № 645/5639/20
Провадження № 2-о/645/156/20
УХ В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Горпинич О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування, -

В С Т А Н О В И Л А :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування.

Відповідно до заявлених вимог просив:

1. Встановити факт недостовірності інформації та спростувати інформацію, яка порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 на повагу до його гідності та честі, недоторканості його ділової репутації, що була поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на веб-сайті http://bardak.kharkov.ua у розділі «Новини» за посиланням http://bardak.kharkov.ua/адвокат-решил-заработать/.

Дослідивши матеріали заяви приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо зі змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Захищаючи свої права, особа, щодо якої поширено недостовірну інформацію, має довести факт того, що таке поширення інформації порочить його честь, гідність і ділову репутацію.

Якщо говорити про поширення негативної інформації в мережі інтернет, то відповідачем у такій справі є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту/порталу. При цьому саме позивач (людина, яка захищає своє чесне імя) зоб`вязаний знайти і встановити дані цих осіб, оскільки ця інформація повинна бути відображена в позовній заяві.

Якщо ж автор поширеної інформації невідомий, або його місце проживання/перебування встановити не вдається, якщо інформація носить анонімний характер і доступ на сайт є вільним, то належним відповідачем у такій справі буде сам власник веб-сайту, на якому розміщувався інформаційний матеріал, оскільки саме цей власник ресурсу створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Вдаючись в аналіз положень ч. 4 ст. 277 ЦК Українита п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома то у такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження.

Так, встановлення факту недостовірної інформації передбачає доведення факту поширення інформації заявником та факту достовірності інформації її поширювачем, тобто між учасниками справи існують спірні правовідносини, спір між ними має розглядатися в позовному провадженні.

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта-вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Пунктом 13 цієї ж Постанови передбачено, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК ( 435-15 ) судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановитифакт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК ( 1618-15 ).

У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов`язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка пошириланедостовірну інформацію, невідома.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження особа, яка поширила інформацію, щодо якої виник спір, стане відома, то відповідно до положень частини шостої статті 235 ЦПК ( 1618-15 ) суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень цивільно-процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Разом з тим, заявник не вказує, що з метою захисту своїх прав та інтересів на території України та встановлення власника веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_2 він звертався із запитами до уповноважених осіб з надання інформації щодо власника веб-сайту.

З наданих суду матеріалів не вбачається, що заявником вичерпані всі можливі засоби на встановлення відповідача у справі та докази зворотнього відсутні.

Слід зауважити, що на підставі вищевикладеного, твердження заявника щодо неможливості встановлення заінтересованої особи є передчасним.

За наведених вище обставин, враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»та положення Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суддя приходить до переконання про необхідність відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі в порядку окремого провадження, оскільки з заяви вбачається спір про право, та заявником не надано суду доказів, що ним було вжито всіх можливих заходів для встановлення особи, або власника веб-сайту, якими була поширена оспорювана інформація.

На підставі викладеного та керуючись ст. 277 ЦК України, ст. ст.152,293,315 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: