Житомирський апеляційний суд
Справа №284/267/20 Головуючий у 1-й інст. Піщуліна І. С.
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Народицького районного суду Житомирської області, ухвалене 21 травня 2020 року суддею Піщуліною І.С. у смт. Народичі, повний текст рішення складено 26 травня 2020 року,

у справі № 284/267/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк, АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом, у якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № б/н від 09 липня 2009 року, просило стягнути з останньої заборгованість станом на 17 березня 2020 року в сумі 88703,26 грн, з яких: 49152,99 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 19437,50 грн заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 15650,71 грн пеня, 250 грн - штраф (фіксована частина), 4212,06 грн - штраф (процентна складова) та судові витрати.

Рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 21 травня 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове про задоволення позову.

На його думку, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відповідач, підписавши анкету-заяву приєднався до запропонованого банком договору, отримав картку, активував її, користувався нею, отримував кредитні кошти. Суду першої інстанції Банком надані первісні бухгалтерські документи про видачу і сплату коштів за кредитним договором, які підтверджують обґрунтованість та доведеність позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Із матеріалів справи вбачається, що 09 липня 2009 року ОСОБА_1 підписала заяву про відкриття рахунку та надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 25).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком на обґрунтування своїх позовних вимог, розмір заборгованості за договором від 09 липня 2009 року станом на 17 березня 2020 року складає 88703,26 грн, з яких: 49152,99 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 19437,50 грн заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 15650,71 грн пеня, 250 грн - штраф (фіксована частина), 4212,06 грн - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів тих обставин, що фактично отримані відповідачем кошти в добровільному порядку ним не повернуті, у зв`язку із чим суд дійшов переконання, що вимога про стягнення з відповідача суми боргу є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Окрім того, суд зазначив, що надана позивачем довідка про умови кредитування не містить обов`язку відповідача сплатити пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту, а тому вважав безпідставними й вимоги позивача в частині стягнення з відповідача пені.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він здійснений при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, додана до позовної заяви копія заяви ОСОБА_1 від 09 липня 2009 року свідчить про погодження сторонами умов кредитного договору: розміру кредитного ліміту 250 грн, розміру базової відсоткової ставки - 30 % на рік, відкриття позичальнику рахунку № НОМЕР_1 та отримання відповідачкою кредитної картки (а.с. 25). Також до позовної заяви Банком надано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана позичальником 09 липня 2009 року. Вказана довідка містить домовленість сторін про: тип кредитної карти «Універсальна» «до 55 днів пільгового періоду»; базову процентну ставку за користування кредитом 1,9 % на місяць на залишок заборгованості; розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; розмір штрафу при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів у розмірі 250 грн + 5% від суми заборгованості, розмір та порядок нарахування пені (а.с. 26).

Банком на підтвердження обґрунтування позову, суду першої інстанції, крім розрахунку заборгованості, надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5. Зазначена виписка є належним доказом користування відповідачкою кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості (а.с. 16-22). Також до позовної заяви була надана довідка про зміну кредитного ліміту з 250 грн до 19800 грн (а.с. 23) та довідка про видачу кредитних карток за договором № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , строк дії останньої до 31 жовтня 2017 року (а.с. 24).

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначені обставини не врахував, у зв`язку із чим дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні позову у частині стягнення з відповідачки фактично отриманих, використаних, але не повернутих нею Банку коштів, а також процентів, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, та пені.

Отже, враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору щодо своєчасного й повного повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість, рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про часткове задоволення позову, стягнення з відповідача на користь Банку 18943,95 грн простроченого тіла кредиту та у відповідності до ч. 3 ст. 549 та ст. 550 ЦК України - пені в сумі 352,28 грн (розрахована відповідно до умов довідки про умови кредитування, яка підписана відповідачкою).

Також, як свідчить довідка Банку, яка не спростована відповідачкою, строк кредитування закінчився 31 жовтня 2017 року. Тобто, з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити суму процентів відповідно до ст.625 ЦК України.

Банком наданий розрахунок про нарахування 86,4 % річних на суму заборгованості, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому з відповідачки на користь банку, крім простроченого тіла кредиту та пені, підлягає також стягненню заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит, із розрахунку три проценти річних за період з 31 жовтня 2017 року по 17 березня 2020 року (в межах позовних вимог, що складає 868 днів) в сумі 1351,50 грн (18943,95х3х868/365/100=1351,50). Тому, рішення суду у цій частині також підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит.

Заяву відповідачки про застосування позовної давності, яка подана суду першої інстанції, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, враховуючи, що строк дії кредитної картки закінчився 31 жовтня 2017 року, Банк звернувся до суду з позовом 21 квітня 2020 року, тобто у визначені законом строки.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь Банку підлягає стягненню 1159,66 грн понесених судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог у оскаржуваній частині (489,14 грн судового збору за подання позову до суду та 670,53 грн судового збору за подання апеляційної скарги при задоволенні вимог на 23,27 %).

Підстави для задоволення апеляційної скарги у частині стягнення штрафу за порушення позичальником строку погашення грошових зобов`язань відсутні, оскільки це суперечитиме ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільної відповідальності.

Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у частині, яка переглядалась судом апеляційної інстанції, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Народицького районного суду Житомирської області від 21 травня 2020 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Грушевського, 1-д, ) заборгованість за договором від 09 липня 2009 року в сумі 20647,73 грн, з яких: 18943,95 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1351,50 грн заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 352,28 грн пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Грушевського, 1-д, ) судові витрати в сумі 1159,66грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 09 вересня 2020 року.