ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1229/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Москаленко А.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зобов`язання зняти з реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 р. ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (далі по тексту - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , відповідачі) про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , та зобов`язання зняти їх з реєстрації за вищевказаною адресою.

Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі договору дарування від 29.06.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Влас М.С., позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , у якій зареєстровані відповідачі. ОСОБА_3 є цивільним чоловіком її дочки ОСОБА_5 . Протягом останніх півтора року відповідачі не проживають за вказаною адресою, не приймають жодної участі в оплаті комунальних послуг, утриманні нерухомого майна та інших платежах, пов`язаних з квартирою, їх особисті речі в квартирі відсутні.

Ухвалою від 23.11.2018 позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 11.03.2019 суд відкрив провадження у справі та призначивсправу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

30.09.2019 суд закрив провадження у справі в частині вимог позивача до ОСОБА_5 у зв`язку з відмовою від позову, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримала пославшись на викладені у позовній заяві обставини.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав пославшись на такі обставини. Факт реєстрації його місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 був пов`язаний зі спільним проживанням з дочкою позивача ОСОБА_5 . З метою матеріальної підтримки ОСОБА_5 він продав належне йому житлове приміщення, а гроші, отримані від цього продажу, передав ОСОБА_5 . Оскільки унаслідок наведених вище обставин відповідач втратив своє єдине житло, ОСОБА_5 зареєструвала його у своїй квартирі. Згодом їх відносини погіршились, а ОСОБА_5 потрапила у скрутне матеріальне становище та під загрозою звернення стягнення на своє майно подарувала вищевказану квартиру своїй матері. Відповідач не має зареєстрованого іншого місця проживання, а тому у випадку задоволення позову він фактично стане безхатченком, буде змушений проживати у непристосованому для життя приміщенні, яке не є житловим. Наслідком задоволення позову буде фактичне обмеження його прав та повне позбавлення його можливості бути повноцінним учасником суспільного життя.

Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника.

Заслухавши учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

На підставі договору дарування від 29.06.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Влас М.С., зареєстрованого в реєстрі за № 370, ОСОБА_1 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

Право власності позивача на спірну квартиру зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9).

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» у належній позивачу квартирі зареєстроване місце проживання первісного власника ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_3 .

Відповідач не оспорює тієї обставини, що з моменту переходу спірної квартири у власність позивача він у ній не проживає.

Вказана обставина також підтверджуються даними актів від 21.05.2017 та 10.06.2018, підписаними мешканцями будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с. 13, 14).

За приписом статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 383 цього Кодексу, яка регламентує основні права власників житлового будинку або квартири, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб…

Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі власника будинку або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та існування перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право, та з яких підстав.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, є Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за положеннями якого зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставісудового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (стаття 7).

Системний аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що особа втрачає право користування житлом внаслідок припинення права власності на нього.

Право членів сім`ї власника житла на користування житлом, а також підстави та умови, за яких член сім`ї власника втрачає право на користування житлом, врегульовані нормами статті 405 ЦК України та статті 156 Житлового кодексу УРСР, за змістом яких члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство (стаття 64 Житлового кодексу УРСР), мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2 статті 405 ЦК України).

Отже ураховуючи, що самостійного права на житло члени сім`ї власника житла не набувають, а їх право на користування житлом є особистим сервітутом, похідним від прав власника житла, припинення права особи на житло припиняє і право членів її сім`ї на користування ним.

За обставинами справи встановлено, що відповідач користувався спірною квартирою та був у ній зареєстрований за згодою власника ОСОБА_5 , проте право власності останньої на квартиру припинилося, а новий власник - позивач ОСОБА_1 , заперечує проти збереження за відповідачем права користування житлом.

Відповідно до положень статей 3, 15 ЦК України підставою для судового захисту цивільного права або інтересу є його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 цього Кодексу визначає орієнтовний перелік способів судового захисту, до яких, зокрема, відноситься такий спосіб захисту як припинення дії, яка порушує право.

За приписом статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку.

Відтак з огляду на встановлені обставини, вищенаведені положення матеріального закону та ураховуючи, що реєстрація у спірній квартирі особи, яка втратила право користування нею, перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд вважає ефективним та достатнім способом захисту порушеного права позивача визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: