Справа № 524/3037/20
Провадження № 2/524/1767/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі: головуючого - судді Рибалки Ю.В., при секретарі судового засідання - Коршак Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці Полтавської області заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Велико-Кохнівської філії про зобов`язання утриматися від вчинення певних дій та визнання незаконним акта,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Автозаводського суду міста Кременчука перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до АТ «Полтаваобленерго» в особі Велико-Кохнівської філії про зобов`язання утриматися від вчинення певних дій та визнання незаконним акта.

15.07.2020 позивачем подано заяву про відвід головуючому, яка мотивована тим, що суддею відкладено судове засідання у справі та не вирішено клопотання позивача хасида через його дискримінацію за віросповіданням, чим надано перевагу відповідачу; призначено наступне судове засідання з тривалим інтервалом; допущено описку в ухвалі в іншій справі за скаргою позивача на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань; порушено правила самовідводу в даній цивільній справі.

Ухвалою Автозаводського суду міста Кременчука від 16.07.2020 заявлений відвід головуючому судді визнано необґрунтованим.

Ухвалою Автозаводського суду міста Кременчука від 17.07.2020 заяву про відвід головуючого судді Рибалки Ю.В. у даній цивільній справі залишено без задоволення.

У судовому засіданні 04.09.2020, відповідно до ст. 43, 44, 143, 144, 148, 259, 262 ЦПК України, судом постановлено ухвали про відмову у задоволенні клопотань позивача щодо притягнення відповідача та його представників до відповідальності за умисне зловживання своїми процесуальними правами, невиконання відповідачем процесуальних обов`язків, введення в оману суду, а також відмовлено у задоволенні клопотань позивача про постановлення окремих ухвал суду відносно відповідача та Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області.

04.09.2020 позивачем ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлено відвід головуючому судді Рибалці Ю.В. Заява обґрунтована тим, що позивач не довіряє цьому складу суду, що розглядає справу, а також не згоден з тим, що головуючий суддя проголосив постановлені ухвали за вищевказаними клопотаннями не іменем України, а в інший спосіб. Позивач вважає судовий розгляд справи незаконним, вважає, що йому чиняться перешкоди у доступі до правосуддячерез його дискримінацію за віросповіданням, головуючим безпідставно надається перевага відповідачу у справі, що викликає обґрунтовані сумніви у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно з ч. 7, 8, 9 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове за сідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Суд вирішує питання про даний відвід судді без повідомлення учасників справи, що визначено ч. 8 ст. 40 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяву та матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частинами 1, 3 ст. 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд уважає, що заява про відвід не містить жодної обґрунтованої підстави для сумнівів у об`єктивності та неупередженості головуючого судді Рибалки Ю.В.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді слід відмовити.

Головуючий заявив самовідвід, посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а саме з метою усунення будь-яких сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді.

У заяві про самовідвід вказувалося, що 15.07.2020, 04.09.2020 позивачем ОСОБА_1 подавалися заяви про відвід головуючому, із вищезазначених мотивів.

Ухвалою Автозаводського суду міста Кременчука від 16.07.2020 заявлений відвід головуючому судді визнано необґрунтованим, а ухвалою суду від 17.07.2020 заяву про відвід судді Рибалки Ю.В. у даній цивільній справі залишено без задоволення.

Заявлений 04.09.2020 позивачем відвід головуючому судді у справі є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не довіряє цьому складу суду, що розглядає справу, вважає судовий розгляд справи незаконним, вважає, що: йому чиняться перешкоди у доступі до правосуддя через його дискримінацію за віросповіданням, головуючим безпідставно надається перевага відповідачу у справі, а також ураховуючи заявлений раніше відвід, у якому позивачем також висловлено недовіру до цього складу суду, суддя вважає, що відповідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, слід заявити самовідвід у даній цивільній справі, оскільки між позивачем та головуючим у справі виникли відносини, які можуть поставити під сумнів неупередженість або об`єктивність судді.

Суд, дослідивши заяву головуючого про самовідвід, враховуючи наявність обставин на які посилається головуючий у справі, дійшов висновку, що відповідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, необхідно задовольнити заяву головуючого та прийняти від нього самовідвід у справі, оскільки між відповідачем та головуючим у справі виникли відносини, які можуть поставити під сумнів неупередженість або об`єктивність судді.

Суд ураховує, що неупередженість є основоположним принципом і необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків та виявляється як у змісті судового рішення, так і в усіх процесуальних діях, що передують його прийняттю.

У контексті ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У національному законодавстві відсутні будь-які роз`яснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

У розумінні ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (ратифікована Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З огляду на основні засади і практику Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду, відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання і поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо об`єктивної неупередженості, Європейський суд з прав людини у справі «Фей проти Австрії» вказав, що така полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити , чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007р. та від 24.02.1993р. по справі «Фей проти Австрії» судом вказано, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Окрім того, відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому, кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Наведені обставини свідчать про неможливість розгляду справи в такому складі суду, мотиви заявлення самовідводу мають об`єктивне підґрунтя та відповідають ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці Європейського суду з прав людини, положенням ст. 36 ЦПК України, ст.15 Кодексу суддівської етики.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 258-261, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючому судді - відмовити.

Заяву головуючого судді про самовідвід - задовольнити.

Прийняти самовідвід головуючого судді Рибалки Ю.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» в особі Велико-Кохнівської філії про зобов`язання утриматися від вчинення певних дій та визнання незаконним акта.

Передати цивільну справу до канцелярії Автозаводського районного суду міста Кременчука.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ю.В. Рибалка