Єдиний унікальний номер судової справи 490/3732/20
Номер провадження 22-ц/812/1678/20
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

05 жовтня 2020 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Самчишиної Н.В., Ямкової О.О.,

з секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу, яка постановлена суддею Заводського районного суду міста Миколаєва 04 вересня 2020 року Кузьменком В.В., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати,

УСТАНОВИЛА:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва з позовом до Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області, в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив поновити на посаді провідного юрисконсульта Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області та стягнути заробітну плату.

Розпорядженням в.о. голови Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 серпня 2020 року за №07-02/899/2019 цивільну справу передано на розгляд до Заводського районного суду міста Миколаєва, з посиланням на те, що неможливо утворити склад суду для розгляду вказаної справи, а заначений суд є найбільш територіально наближеним до Центрального районного суду міста Миколаєва.

Ухвалою судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 04 вересня 2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, направлено за територіальною підсудністю до Центрального районного суду міста Миколаєва.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просив ухвалу судді районного суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким направити справу до Заводського районного суду міста Миколаєва для продовження розгляду.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Положенням ч.5 ст.4 ЦПК України, яка гарантує право на звернення до суду за захистом, передбачено, що жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

З матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_1 при зверненні з позовом (з урахуванням уточненої заяви) просив поновити його на посаді провідного юрисконсульта Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області та стягнути з останнього на його користь заробітну плату.

Передаючи справу за підсудністю до Центрального районного суду міста Миколаєва, суддя Заводського районного суду міста Миколаєва виходив з того, що адресою місцезнаходження відповідача (в ухвалі фактично вказано місце знаходження позивача) є: АДРЕСА_1 , що є територією Центрального району міста Миколаєва, а тому на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України та практики Європейського суду з прав людини така справа підлягає передачі на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва, оскільки її розгляд належить до територіальної юрисдикції (підсудності) саме вказаного суду.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду погоджується не в повному обсязі з наступних підстав.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За правилами ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 1 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Так з позовної заяви убачається, що позивач ОСОБА_1 є таким, що проживає за адресою: квартира АДРЕСА_1 , що є територією Центрального району міста Миколаєва.

Місцезнаходженням відповідача Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться адреса: АДРЕСА_3 , що також є територією Центрального району міста Миколаєва.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва з позовом до Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати (том 1 а.с.1-3).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2020 року справу розподілено судді ОСОБА_2 (том 1 а.с.4).

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, а позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви, які зазначені в мотивувальній частині ухвали (том 1 а.с.77-78).

У липні 2020 року ОСОБА_1 надав до суду нову заяву, в якій просив поновити його на посаді провідного юрисконсульта Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області та стягнути з останнього на його користь заробітну плату (том 1 а.с.89-100).

В подальшому, 28 липня 2020 року, ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову та заяву про відвід судді ОСОБА_2, яку обґрунтував тим, що у липні 2020 року ним подано скаргу до Вищої ради правосуддя про притягнення судді ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності. Крім того, є інші обставини, що викликають сумнів у об`єктивності та неупередженості вказаного судді у зв`язку із порушенням з її боку процесуальних строків розгляду матеріалів справи (том 1 а.с.142-143, 170-171).

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 серпня 2020 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2 відмовлено. Відведено суддю ОСОБА_2 від розгляду вказаної справи у зв`язку із заявленим нею самовідводом (том 1 а.с.146-147).

12 серпня 2020 року позивач надав до районного суду заяву про зміну предмета або підставу позову, в якій просив визнати незаконним та скасувати наказ за №30-П від 25 червня 2020 року про звільнення з роботи та поновити на посаді провідного юрисконсульта Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області, стягнути заробітну плату та середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з дня звільнення 25 червня 2020 року та по час поновлення на роботі (том 1 а.с.158-159).

Розпорядженнями за №264,265 від 11 серпня 2020 року в.о. керівника апарату суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №490/3732/20 та заяви про забезпечення позову (том 1 а.с.149,173).

З протоколів щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12,13,14,17,18 та 19 серпня 2020 року вбачається, що призначення судді не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи (том 1 а.с.150,152,153,154,155,156,174,175,177,178, 179, 180).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи.

Згідно ч.4 ст.31 ЦПК України передача справи з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі розпорядження голови суду на розгляд суду, найбільш територіально наближеного до цього суду.

Розпорядженням в.о. голови Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 серпня 2020 року цивільну справу №490/3732/20 (провадження №2/490/3043/2020) за позовом ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати передано на розгляд до Заводського районного суду міста Миколаєва, на підставі ч.4. ст.31 ЦПК України (том 1 а.с.181-182).

Статтею 32 ЦПК України встановлено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

До того ж, з огляду на положення ч.1 ст.32 ЦПК України, застосування судом першої інстанції ст.31 ЦПК України можливе лише один раз в одній цивільній справі.

Отже, оскільки Центральний районний суд міста Миколаєва вже передав цю справу на розгляд до Заводського районного суду міста Миколаєва, то повторна передача справи на розгляд суду, який вже передав таку справу, на підставі положень ч.1 ст.31 ЦПК України не допускається.

Разом з тим, суддя Заводського районного суду міста Миколаєва зазначених процесуальних норм не врахував та помилково дійшов висновку про повернення справи на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва за підсудністю, тим самим допустивши спір між судами про підсудність, що є неприпустимим.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу про передачу справи до Центрального районного суду міста Миколаєва, з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для її скасування з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, тобто вирішення питання про відкриття провадження у справі та вирішення процесуальних питань.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Заводського районного суду міста Миколаєва 04 вересня 2020 року - скасувати, позовну заяву ОСОБА_1 до Регіонального офісу водних ресурсів у Миколаївській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати разом з доданими до неї документами направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: Н.В. Самчишина

О.О. Ямкова

Повний текст судового рішення

складено 06 жовтня 2020 року