ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м.Суми

Справа №576/2496/19

Номер провадження 22-ц/816/561/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - керівник Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Глухівської міської ради Сумської області, комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Сапона О.В. в приміщенні Глухівського міськрайонного суду Сумської області,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року керівник Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Глухівської міської ради Сумської області, комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Глухівське БТІ») до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника.

Свої вимоги мотивує тим, що розпорядженням виконуючого обов`язки Глухівського міського голови Демішевої О.М. № 146-к від 14 вересня 2017 року ОСОБА_2 14 вересня 2017 року звільнено з посади начальника КП «Глухівське БТІ» на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Глухівський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 27 лютого 2018 року у справі № 576/2079/17, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Сумської області від 20 червня 2018 року, вказане розпорядження скасував та поновив ОСОБА_2 на посаді. Глухівський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 16 серпня 2018 року у справі № 576/1521/18 стягнув з КП «Глухівське БТІ» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 14 099 грн 52 коп. Апеляційний суд Сумської області рішенням від 08 листопада 2018 року вказане рішення суду змінив в частині присудженого до стягнення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнув 114 703 грн 68 коп. з утриманням при виплаті податків та інших обов`язкових платежів.

На виконання рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 серпня 2018 року та постанови Апеляційного суду Сумської області від 08 листопада 2018 року ОСОБА_2 КП «Глухівське БТІ» виплачено 139 938 грн 51 коп.

Зазначає, що позовна скеровується до суду в інтересах Глухівської міської ради Сумської області, яка діє від імені та в інтересах територіальної громади м. Глухів та є власником комунального підприємства «Глухівське БТІ», та даного комунального підприємства, як особи, що безпосередньо відшкодувала шкоду, завдану внаслідок незаконного звільнення працівника.

Внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_2 територіальна громада м. Глухів втратила кошти у розмірі 139 938,51 грн, які на даний час винною особою не відшкодовані, що однозначно не відповідає суспільному інтересу. Однак Глухівською міською радою Сумської області, яка наділена правом звернення до суду, не вжито заходів щодо стягнення з винної особи - ОСОБА_1 шкоди, завданої нею внаслідок незаконного звільнення працівника.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Глухівське БТІ» 139 938 грн 51 коп. шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника; та стягнути судові витрати.

Глухівський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 27 грудня 2019 року позов Шоскинської місцевої прокуратури задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь КП «Глухівське БТІ» 139 938 грн 51 коп. шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь прокуратури Сумської області 2099 грн 08 коп., понесених судових витрат на оплату судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити прокурору в задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом не було досліджено, чи взагалі прокурор має право звертатись в даному випадку до суду, оскільки він представляє не орган місцевого самоврядування, а комунальне підприємство, тобто захищає інтереси юридичної особи, а не держави.

Прокурором не наведено взагалі підстав чи потребує Глухівська міська рада такого представництва та чи взагалі порушені її права чи законні інтереси.

В той же час прокурор просить стягнути кошти на користь КП «Глухівське БТІ», тобто на користь суб`єкта господарювання - юридичної особи, що не узгоджується, на її думку, зі ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та прецедентною практикою ЄСПЛ. В жодному нормативно-правову акті та в жодному з рішень Верховного Суду не передбачена можливість прокурора представляти в суді інтереси юридичної особи - самостійного суб`єкта господарювання, яке створене з метою отримання прибутку.

Також не було досліджено, чи є її вина у спричиненні шкоди комунальному підприємству, оскільки вона не є міським головою - особою уповноваженою видавати розпорядження про поновлення на посаді керівника комунального підприємства, а лише тимчасово, у разі відсутності міського голови виконує його обов`язки. Зазначає, що в робочий час міського голови вона не виконує повноваження міського голови, а тому позбавлена була повноважень на видання розпорядження про поновлення ОСОБА_2 на посаді. Вказує, якщо б вона виконувала обов`язки міського голови відразу після ухвалення судом рішення про поновлення ОСОБА_2 на посаді, то час вимушеного прогулу був би значно меншим, і розмір стягнення також був би меншим.

Вважає, що суддя проявив упередженість, ухвалюючи рішення про задоволення позову прокурора, так як в провадженні судді Сапона О.В. перебуває також кримінальне провадження № 576/2972/18 за її обвинуваченням за ст. 172 КК України.

Від прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи апеляційної скарги, є необґрунтованими, а рішення суду - законним та обґрунтованим.

Також до апеляційного суду надійшла заява секретаря Глухівської міської ради Бурлаки Ю. в якій він зазначає, що внаслідок протиправних дій секретаря міської ради Демішевої О.М. на користь ОСОБА_2 за рішенням суду стягнуто кошти у розмірі 139 938,51 грн, які є власністю громади міста Глухів. Глухівська міська рада Сумської області вважає, що звернення прокурора правомочне та повністю підтримує позовні вимоги, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Молібог Ю.М., яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора Хащину Т.П., яка заперечує проти апеляційної скарги, начальника КП «Глухівське БТІ» Валька С.Г., який при вирішенні справи покладається на розсуд суду, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи в повному обсязі позов прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з поновленням працівника на раніше займаній посаді було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, який і є фактичним розміром заподіяної КП "Глухівське БТІ» шкоди, оскільки працівник був незаконно звільнений з посади, не виконував свої обов`язки з незалежних від його волі причин, а роботодавець оплатив йому час вимушеного прогулу. Стосовно наявності підстав для представництва у даному випадку інтересів держави прокурором, суд виходив з того, що необхідність звернення прокурора з позовом була зумовлена потребою захистити інтереси держави, так як внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_2 місцевому бюджету завдано збитків на суму 139 938 грн 51 коп., чим порушено економічні інтереси держави. В свою чергу КП «Глухівське БТІ» та Глухівська міська рада не вживали заходів з метою повернення коштів до місцевого бюджету.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову прокурора, так як він відповідає обставинам справи та нормам матеріального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що розпорядженням виконуючого обов`язки Глухівського міського голови Демішевої О.М. № 146-к від 14 вересня 2017 року ОСОБА_2 14 вересня 2017 року звільнено з посади начальника КП «Глухівське БТІ» на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням строку дії контракту (а. с. 20).

Глухівський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 27 лютого 2018 року у справі № 576/2079/17 розпорядження Глухівського міського голови № 146-К від 14.09.2017 «Про звільнення ОСОБА_2 » скасував та поновив ОСОБА_2 на посаді начальника КП «Глухівське БТІ» (а. с. 21-23).

Апеляційний суд Сумської області постановою від 20 червня 2018 року вказане рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 лютого 2018 року - залишив без змін (а. с. 25-30).

Розпорядженням Глухівського міського голови № 84-к від 21 травня 2018 року ОСОБА_2 поновлено на посаді начальника комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» з 22 травня 2018 року (а. с. 24).

Глухівський міськрайонний суд Сумської області від 16 серпня 2018 року у справі № 576/1521/18 стягнув з КП «Глухівське БТІ» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 14 099 грн 52 коп. (а. с. 31-32).

Апеляційний суд Сумської області постановою від 08 листопада 2018 року вказане рішення суду змінив в частині присудженого до стягнення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині розподілу судових витрат та стягнув з КП «Глухівське БТІ» на користь ОСОБА_2 за період з 15 вересня 2017 року по 21 травня 2018 року середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 114 703 грн 68 коп. зі здійсненням при виплаті утримання податків та інших обов`язкових платежів (а. с. 33-35).

В силу положень ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені зазначеними рішеннями суду, не підлягають доказуванню.

На виконання рішення суду ОСОБА_2 було виплачено 92 336 грн 42 коп. середнього заробітку. Сума утриманих податків та військового збору склала 22 367 грн 26 коп. Сума утриманого єдиного соціального внеску 22% склала 25 234 грн 83 коп. (а. с. 37-66)

Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Згідно п.8 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли службова особа, винна у незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Згідно з п.8 ч.1 ст.134 КЗпП суб`єктами повної матеріальної відповідальності є службові особи, за наказом чи розпорядженням яких працівника незаконно звільнено чи переведено на іншу роботу.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Матеріальна шкода, завдана територіальній громаді незаконними рішеннями сільських, селищних, міських голів, голів районних у місті, районних та обласних рад, їх заступників, керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів місцевого самоврядування, діями чи бездіяльністю посадових осіб місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок місцевого бюджету в порядку, встановленому законом. Сільські, селищні, міські, районні у місті, районні та обласні ради, сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної та обласної ради мають право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, у розмірах і порядку, визначених законами України та статутами територіальних громад, прийнятими відповідно до законів України (ст. 24 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»).

Міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів. Міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень (п. 10 ч. 4 ст. 42, ч. 5 ст. 42 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні).

Шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ст. 237 КЗпП суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» визначено, що обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, покладається на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що при незаконному звільнені або переведені на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст.134, ст.237 КЗпП настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб. Обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущені ними в цих випадках будь-якого порушення закону.

Враховуючи положення вищенаведених норм матеріального права та встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що шкода завдана територіальній громаді міста Глухова, внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_2 , яке підтверджується рішенням суду, повинна бути відшкодована відповідачкою, як посадовою особою місцевого самоврядування винної у незаконному звільненні працівника.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не наведено підстав для представництва Глухівської міської ради та КП «Глухівське БТІ».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99).

Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відтак, суд вважає, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 815/724/15, від 17 жовтня 2019 року у справі № 569/4123/16-а.

З матеріалів справи вбачається, що належним органом уповноваженим здійснювати інтереси держави в даному випадку є Глухівська міська рада Сумської області, яка є засновником КП «Глухівське міське БТІ» та його вищим органом управління (п. 1.1 Статуту).

Майно КП «Глухівське міське БТІ» є власністю територіальної громади м. Глухова (п. 4.2 Статуту).

Відповідно до положень п. 8.2 Статуту розмір чистого прибутку, визначений рішенням засновника перераховується до міського бюджету.

У 2018 році норматив відрахування до бюджету міста частини чистого прибутку КП «Глухівське БТІ» становив 5% (а. с. 64).

Шосткинська місцева прокуратура неодноразово зверталася до Глухівської міської ради Сумської області та КП «Глухівське БТІ» з метою з`ясування вжиття заходів щодо відновлення порушених прав та інтересів територіальної громади. Проте відповідних заходів з метою захисту прав територіальної громади м. Глухова на відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівника, міська рада на протязі тривалого часу не здійснювала у зв`язку з чим могла бути втрачена можливість відшкодування шкоди через пропуск строку звернення до суду з відповідним позовом.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що прокурор в даному випадку довів наявність виключних підстав для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.

В той же час є такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачкою.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги прокурора стосуються відшкодування збитків, які виникли через виплату КП «Глухівське БТІ» середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 , якого було незаконно звільнено на підставі розпорядження виконуючого обов`язки Глухівського міського голови Демішевої О.М. № 146-к від 14 вересня 2017 року.

Прокурор в позові ставить питання про стягнення з відповідачки на підставі ст. 237 КЗпП України суми завданої шкоди у розмірі 139 938 грн. 51 коп., яка складається з 92336 грн 42 коп. - фактично перераховані кошти ОСОБА_2 ; 22 367 грн 26 коп. - утримані податок на доходи фізичних осіб та військовий збір та 25 234 грн 83 коп. - сума сплаченого єдиного соціального внеску 22%.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, рішення про поновлення ОСОБА_2 на посаді Глухівський міськрайонний суд Сумської області ухвалив 27 лютого 2018 року, вказане рішення в частині поновлення його на посаді підлягало негайному виконанню, однак фактично ОСОБА_2 поновлено на посаді розпорядженням міського голови Глухівської міської ради Терещенка М. від 21 травня 2018 року № 84 - к. Тобто в період після ухвалення рішення по 21 травня 2018 року мала місце затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі. Вказана обставина встановлена постановою Апеляційного суду Сумської області від 08 листопада 2018 року, якою за вказаний період на користь ОСОБА_2 також стягнуто середній заробіток на підставі ст. 236 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що розпорядженням виконуючого обов`язки Глухівського міського голови Демішевої О.М. № 146-к від 14 вересня 2017 року ОСОБА_2 14 вересня 2017 року звільнено з посади начальника КП «Глухівське БТІ» на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Проте відповідно до табелів обліку робочого часу на момент ухвалення рішення суду про поновлення ОСОБА_2 на посаді, міський голова ОСОБА_4 перебував на роботі, крім того, саме ним було видано розпорядження 21 травня 2018 року № 84 - к про поновлення ОСОБА_2 на посаді. Доказів того, що ОСОБА_1 в цей період виконувала обов`язки міського голови та з її вини сталася затримка в поновленні на роботі, прокурором суду не надано.

За встановлених обставин, розмір обрахованої прокурором шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника підлягає зменшенню і з цієї суми підлягає виключенню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_2 на посаді та ЄСВ, нарахований за цей період.

З 15 вересня 2017 року по 27 лютого 2018 року включно розмір середнього заробітку без відрахування податків і зборів складає, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати, встановленого в постанові Апеляційного суду Сумської області від 08 листопада 2018 року в справі № 576/1521/18 (678 грн. 72 коп.)

114 днів х 678 грн 72 коп. = 77 374 грн 08 коп.

Розмір ЄСВ (22%) з цієї суми - 17 022 грн 30 коп.

А всього розмір шкоди складає 94 396 грн 38 коп. (77374 грн 08 коп. + 17 022 грн 30 коп.).

Отже на підставі пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру шкоди, присудженої до стягнення, та з ОСОБА_1 на користь КП «Глухівське БТІ» необхідно стягнути 94 396 грн 38 коп. шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат та з відповідачки на користь прокуратури Сумської області необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1415 грн 95 коп.; пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги підлягають стягненню з прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 1024 грн 82 коп.

Враховуючи, що ціна позову складає 139 938 грн 51 коп., дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1, п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 грудня 2019 року в даній справі змінити в частині розміру шкоди, присудженої до стягнення, та в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» 94 396 гривень 38 копійок шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Сумської області 1415 гривень 95 копійок понесених судових витрат на оплату судового збору.

Стягнути з прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 1024 гривні 82 копійки судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2020 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.Г. Хвостик