ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4374/20 Справа № 22-4345/2005 Суддя у 1-й інстанції - Гріщенко П.А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2005 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинились з січня 2005 року. Посилається на те, що між подружжям виникали сварки з вини відповідача, у зв`язку з чим позивач втратила почуття поваги та любові до відповідача. Зазначає, що спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2005 року задоволено позовні вимоги. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 14 березня 2003 року Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис №6 /а.с.47, 53-54/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що про існування рішення про розірвання шлюбу він не був обізнаний, продовжував сумісне життя з позивачем, після ухвалення рішення у подружжя народилось троє дітей /а.с.7-9/.

Відповідно до довідки Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільна справа №2-4345/2005 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу знищена за строком давності, згідно ст.22 Наказу від 11 лютого 2010 року Державної Судової Адміністрації України Про затвердження Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання /а.с.4/.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2020 року відновлено судове провадження справи №2-4345/2005 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу в частині оригіналу рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2005 року /а.с.53-54/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 березня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстрований Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис №6 /а.с.14/.

Від спільного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.48/.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2005 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано /а.с.47/.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 посилається на те, що про рішення він нічого не знав, згоди на розірвання шлюбу не давав, у сім`ї було усе гаразд, шлюбні відносини між сторонами фактично не припинились та вони продовжують жити подружнім життям.

Після рішення суду, від спільного життя у сторін народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.11/.

Також у сторін народився спільний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.12/.

Також від спільного життя у сторін народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.13/.

Отже, дані обставини підтверджують те, що шлюбні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично не припинились після ухвалення оскаржуваного рішення та подружжя продовжує суміне проживання.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Статтею 112 СК України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, з контексту вищевказаних правових норм випливає, що розірвання шлюбу в судовому порядку можливе у разі встановлення судом обставин про неможливість подальшого спільного життя подружжя.

Виходячи з наведених норм та встановлених при апеляційному розгляді обставин, колегія суддів приходить до висновку, що сторони на теперішній час продовжують жити подружнім життям, від якого мають четверо дітей, троє з яких народилось після розірвання шлюбу, що також фактично підтверджує не припинення шлюбних відносин, а тому оскаржуване рішення ухвалено не в інтересах сім`ї.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимо.

Відповідно до вимог ст..141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума 1 261, 30 грн., в рахунок відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2005 року скасувати.

Відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 261, 30 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Л.О. Каратаєва

М.О. Макаров