ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 643/5755/16-ц

Провадження № 22-ц/ 818/3192/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Хорошевського О.М.,

сторони справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

інші учасники справи:

треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Ганночка Софії Євгенівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», на ухвалу Московського районного суду міста Харкова, постановлену 2 квітня 2020 року у складі судді Букреєвої І.А.,

УСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Мушарова Ганна Олександрівна, діючи в інтересах Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» (надалі Банк), звернулася до суду з заявою, у якій просила змінити спосіб виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 04.10.2016 по справі № 643/5755/16-ц, а саме: реалізацію предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , що є частиною житлового будинку АДРЕСА_2 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 , провести шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього закону.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.10.2016 по справі № 643/5755/16-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, а саме: квартиру АДРЕСА_3 , та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2012. Реалізацію предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , що є частиною житлового будинку АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 , вирішено провести шляхом надання Банку права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 484 300 грн з наданням Банку всіх повноважень продавця, в тому рахунку, і права отримати у нотаріуса дублікат Договору купівлі-продажу № 147, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. від 30.01.2012, реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дублікату Договору купівлі-продажу № 147, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. від 30.01.2012, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З відповіді приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Салига Н.А. Банку стало відомо, що рішення суду від 04.10.2016 у справі № 643/5755/16-ц не можливо виконати, оскільки предметом договору іпотеки є не належна ОСОБА_1 квартира, а будинок АДРЕСА_4 (в будинку розташовано НОМЕР_1 квартири). Тому Банк просив змінити спосіб виконання судового рішення у справі 643/5755/16-ц, визначивши реалізацію належної відповідачу Квартири шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього закону.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 2 квітня 2020 року у задоволенні заяви Банку відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що Банком не надано жодних доказів наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим у спосіб, встановлений раніше. Про неможливість виконати рішення суду від 04.10.2016 у справі № 643/5755/16-ц приватний нотаріус повідомив Банк листом, постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій нотаріус не виносив. Звертаючись із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі № 643/5755/16-ц заявник фактично просить змінити резолютивну частину рішення суду, що в межах застосування ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України є неприпустимим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , яка діє в інтересах Банку, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, і порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву Банку.

В обґрунтування посилається на ті ж обставини, що були викладені в поданій заяві до суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам заяви, чим порушив право Банку на справедливий судовий розгляд та на виконання рішення суду.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом і підтверджується матеріалами справи, заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 4 жовтня 2016 року було звернено стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , що є частиною житлового будинку АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 147, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л. 30.01.2012. Реалізацію предмета іпотеки вирішено провести шляхом надання Банку права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 484 300 грн з наданням Банку всіх повноважень продавця, в тому рахунку, і права отримати у нотаріуса дублікат Договору купівлі-продажу № 147, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. від 30.01.2012, реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дублікату Договору купівлі-продажу № 147, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. від 30.01.2012, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а. с. 128-132).

Дев`ятого лютого 2017 року представник Банку отримав у Московському районному суді м. Харкова виконавчий лист у справі № 643/5755/16-ц (т.1 а.с. 140).

27 лютого 2020 року Банк звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Салиги Н.А. з листом № 51708/377/2020, в якому просив надати інформацію щодо можливості посвідчення договорів купівлі-продажу згідно з рішеннями суду, якими йому надано право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі-покупцеві на підставі договорів купівлі-продажу з наданням всіх повноважень продавця, зокрема, щодо квартири АДРЕСА_1 , що є частиною житлового будинку АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (т.1 а.с. 147).

Листом б/н приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Н.А. повідомила Банк, що згідно з договором іпотеки № 16/08-Б без оформлення заставної між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. 9 червня 2008 року за реєстровим номером № 2836, предметом договору іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок літ. В-5 загальною площею 6422,9 кв м, житловою площею 2285,6 кв.м. (в будинку розташовано 123 квартири), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , а законом передбачений продаж іпотекодавцем від свого імені саме предмету іпотеки (т.1 а. с. 243, том 1).

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 3 статті 33 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 688/2321/17 (провадження № 61-31504св18), при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

У постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 2025/2-10/11 (провадження № 61-24608св18) Верховний Суд також зазначив, що поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

З наведеного вбачається, що суд може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Чинним законодавством не передбачено чіткого та вичерпного переліку підстав зміни способу та порядку виконання судового рішення. Але змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

У статті 39 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі, у формі електронних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону.

Отже, способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, провадження № 14-112цс19.

Як убачається із поданої Банком заяви заявник просить змінити спосіб виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу спірної квартири на прилюдних торгах замість надання права продажу від свого імені будь-якій особі, оскільки предметом іпотеки згідно з договором іпотеки є багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 , а у рішенні суду - вказана окрема квартира. Тобто Банк пов`язує необхідність зміни способу виконання судового рішення не з обставинами, що перешкоджають його виконанню, а з об`єктом, визначеним у судовому рішенні, який не співпадає з об`єктом, який дійсно є предметом іпотеки. Колегія суддів погоджується із тим, що зазначене не може бути підставою для зміну способу виконання рішення суду від 04.10.2016.

Оскільки ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Апеляційну скаргу представника Банку належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ганночка Софії Євгенівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 2 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

О.М. Хорошевський