ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 673/1623/19
Провадження № 22-ц/4820/1281/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя - доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю : сторін, їх представників

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 673/1623/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2020 року у складі судді Дворніна О.С. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, при цьому позивач посилалася, що вона з відповідачем з 22 вересня 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, в лютому 2019 року ними було придбано за спільні сімейні кошти автомобіль марки FIAT модель Doblo, 2004 року випуску, кузов НОМЕР_1 , білого кольору, держаний номерний знак НОМЕР_2 .

Оскільки між сторонами припинено подальше подружнє життя, тому виникла необхідність у поділі зазначеного майна, проте відповідач відчужив спільно нажите майно без її згоди на користь третіх осіб. В добровільному порядку ОСОБА_1 відмовляється сплатити їй компенсацію половину вартості незаконно відчуженого автомобіля. Згідно експертної довідки від 09 вересня 2019 року вартість подібного автомобіля складає 4 780 доларів США і становить згідно офіційного курсу НБУ 119 911 грн. 24 коп., проте спірний автомобіль був придбаний за 5500 доларів США, що еквівалентно 138 875 грн.

Тому позивач просила, визнати автомобіль та здійснити його поділ, стягнувши з ОСОБА_1 на її користь 69 437 грн. 50 коп., що є половиною вартості автомобіля і становить рівну із відповідачем частку у вартості автомобіля, а також судові витрати.

Заочним рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2020 року позов задоволено частково, визнано автомобіль марки FIAT модель Doblo, 2004 року випуску, кузов НОМЕР_1 білого кольору, держаний номерний знак НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 загальною вартістю 119 911 грн. 24 коп. та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Ѕ частину вартості автомобіля в сумі 59 955 грн. 62 коп. та судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, при цьому апелянт посилається на порушення норм процесуального права, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції він перебував за кордоном на роботі, про розгляд справи його повідомила мати, яка отримала судову повістку, але через його відсутність в Україні він попросив свою матір укласти договір з адвокатом на представництво його інтересів в суді, проте суд не допустив його адвоката до участі в справі та постановив заочне рішення фактично без належного повідомлення відповідача про розгляд справи. Крім того, позивачка звертаючись до суду з позовом завищила розмір вартості придбаного автомобіля, який був придбаний за 4 750 доларів США, а не за 5 500 доларів США, як вказано в уточненій позовній заяві, що свідчить про бажання позивачки отримати якнайбільше коштів після розлучення, а надана нею експертна довідка від 09 вересня 2019 року не є належним доказом вартості спірного автомобіля. Також судом не було досліджено той факт, що на придбання автомобіля від 03 лютого 2019 року він взяв у ОСОБА_3 в борг кошти в сумі 3 250 євро, що склало майже 3 730 доларів США, про взяття в борг даних коштів свідчить складена ним розписка, а різниця між позиченими коштами та вартістю автомобіля, а це близько 1000 доларів США була сплачена ним із зароблених ним коштів під час перебування на заробітках за кордоном. Оскільки шлюбні відносини між ними були припинені, то і позичені кошти він змушений був повертати самостійно.

Тому, ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2020 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає її доводи необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції законним. Позивач вказує, що спірний автомобіль був придбаний під час перебування в шлюбі, тому є спільною сумісною власністю подружжя, а отже належить їм обом в рівних частках, а відповідач відчужив його без її відома та згоди. Посилання апелянта що кошти для придбання автомобіля були ним позичені не відповідають дійсності, а в розписках які надані відповідачем наявні одні ті самі орфографічні помилки, які не могли би бути допущені якби їх писали різні особи, що свідчить про їх сумність як доказу по справі.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 22 вересня 2018 року сторони зареєстрували шлюб.

08 лютого 2019 року під час перебування у шлюбі, сторони придбали автомобіль марки FIATмодель Doblo, 2004 року випуску, кузов НОМЕР_1 білого кольору, держаний номерний знак НОМЕР_2 , який був зареєстрований на ім`я відповідача та належав сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя.

З червня 2019 року сторони фактично припинили сімейні відносини та разом не проживали.

03 липня 2019 року ОСОБА_1 без відома та згоди позивача за договором купівлі-продажу відчужив спірний автомобіль третій особі - ОСОБА_4 .

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 19 листопада 2019 року шлюб між сторонами було розірвано.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Для укладення одним із подружжя договорів, стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

За повідомленням ТзОВ «Подільська незалежна оцінка» від 09 вересня 2019 року, яке складене на замовлення позивача середня ринкова вартість автомобіля марки FIAT модель Doblo, 2004 року випуску, складає 119 911,24 грн.

Клопотань про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи на предмет визначення ринкової вартості спірного автомобіля сторони не заявляли.

Судом встановлено, що відповідач відчужив спірний автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя і цінним майном, без письмової згоди позивача, на даний час автомобіль перебуває у власності іншої особи, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на грошову компенсацію 1/2 частини вартості спірного транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги, що судом було порушено норми процесуального права, а саме, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач перебував за кордоном на роботі, про розгляд справи його повідомила мати, яка отримала судову повістку, але через його відсутність в Україні він попросив свою матір укласти договір з адвокатом на представництво його інтересів в суді, проте суд не допустив його адвоката до участі в справі та постановив заочне рішення фактично без належного повідомлення відповідача про розгляд справи слід відхилити.

У відповідності до ч. 3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та як стверджує сам позивач судову повістку за місцем його проживання отримала його мати через тимчасову відсутність відповідача за місцем проживання і перебування його за кордоном, а тому згідно норм ст. 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про час, дату і місце судового засідання.

Крім того адвокат, який прибув в судове засідання до суду першої інстанції для представництва інтересів відповідача в суді як його представник, не надав суду відповідних документів, передбачених ст. 62 ЦПК України та Законом України «Про адвокатуру» (довіреність, ордер тощо), а тому суд першої інстанції правомірно не допустив даного адвоката до участі в судовому засіданні як представника відповідача.

Також не заслуговують на увагу твердження апелянта, що надана позивачем експертна довідка від 09 вересня 2019 року не є належним доказом вартості спірного автомобіля.

За нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач жодним чином, наданий позивачем доказ вартості спірного автомобіля, не спростував, клопотань про призначення автотоварознавчої експертизи суду не заявляв, інших доказів щодо вартості спірного автомобіля суду не надав.

Оцінка вартості спірного автомобіля була проведена оцінювачем, який має відповідне чинне кваліфікаційне свідоцтво оцінювача колісних транспортних засобів, а тому за таких обставин вказана вище довідка є належним та допустимим доказом, який відповідачем не спростовано.

Також суд відхиляє доводи апелянта, що грошові кошти, отримані від продажу автомобіля, були повернуті позикодавцю на виконання умов договору позики, укладеного під час перебування сторін у шлюбі для придбання автомобіля в інтересах сім`ї.

Відповідачем не доведено, що саме грошові кошти, отримані безпосередньо від продажу автомобіля були повернути на виконання умов договору позики позикодавцю, а не інші грошові кошти, отримані як дохід відповідача.

Крім того позивач категорично заперечила факт укладення договору позики.

При цьому, що стосується пояснень апелянта про виникнення солідарної відповідальності подружжя по поверненню грошових коштів за договором позики, то вказана обставина не є підставою для відмови у позові, а відповідач в разі доведеності укладення договору позики та повернення грошових коштів, може захистити своє право у спосіб, визначений нормами цивільного законодавства в разі виконання солідарного обов`язку з повернення боргу лише одним з боржників.

За таких обставин, рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2020 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох