КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12 серпня 2020 року м. Київ

Справа № 754/4108/18 Головуючий у суді першої інстанції: Галась А.І.

Апеляційне провадження №: 22-ц/824/9377/2020 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

Головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у справі за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, визнання спадщини відумерлою, витребування майна,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року Заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, визнання спадщини відумерлою, витребування майна.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що прокуратурою під час нагляду за додержанням законності під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002982 за частиною четвертою статті 190 КК України встановлено факт шахрайського заволодіння квартирою АДРЕСА_1 .

Квартира на підставі розпорядження органу приватизації Ватутінської районної у м. Києві районної державної адміністрації приватизована на ім`я ОСОБА_4 та зареєстрована за ним на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 травня 1994 року.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і спадкоємці після його смерті відсутні.

На думку позивача, залишена після смерті власника спадщина у вигляді спірної квартири має бути визнана відумерлою спадщиною і перейти у власність територіальної громади м. Києва.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 13 лютого 2018 року встановлено, що спірна квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу укладеному з продавцем ОСОБА_2 , якому спірна квартира належала нібито на підставі договору дарування від 22 вересня 2008 року.

За інформацією КП «Бюро технічної інвентаризації» від 13 листопада 2017 року, право власності на спірну квартиру на підставі договору дарування не реєструвалось.

Крім того, наявні докази, що приватним нотаріусом договір дарування від 22 вересня 2008 року не посвідчувався, а за вказаним реєстровим номером вчинено іншу нотаріальну дію. На даний час квартира зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 17 травня 2017 року, укладеного зі ОСОБА_6 .

Посилаючись на викладене, прокурор просив визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 22 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко В. Ф. та зареєстрований у реєстрі договорів за № 3215; визнати спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , відумерлою; витребувати у ОСОБА_3 на користь територіальної громади м. Києва квартиру за вказаною адресою.

Заочним рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року позов Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Київської міської ради, задоволено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 - особа яка не брала участі у справі, щодо якої суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та(або) обов`язки 11 червня 2020 року подала апеляційну скаргу.

Відповідно до матеріалів справи, за рік до подання апеляційної скарги ОСОБА_1 , а саме 23 липня 2019 року її чоловік ОСОБА_3 вже подавав апеляційну скаргу на рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року (т. 2, а.с. 23-40).

Постановою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про відмову в позові (т. 2, а.с. 120-133).

Не погоджуючись з постановою апеляційного суду, заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Київської міської ради 12 листопада 2019 року подав касаційну скаргу (т. 2, а.с.137-147).

Постановою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року касаційну скаргу задоволено частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року в частині визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеного 22 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко В.Ф., зареєстрованого у реєстрі за № 3215, скасовано та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на користь Прокуратури м. Києва втрати зі сплати судового збору у розмірі 15 125,64 грн, скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Прокуратури м. Києва судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 6 762,82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Прокуратури м. Києва судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 6 762,82 грн.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року в частинах визнання спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 відумерлою та витребування в ОСОБА_3 на користь територіальної громади м. Києва квартири АДРЕСА_1 , вартістю 714 709,00 грн., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, залишено в силі.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Прокуратури м. Києва судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі по 14 244,64 грн. із кожного (т. 2, а.с. 203-213).

Відповідно до ч. 1, 4, 5 ст. 370 ЦПК України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 червня 2020 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Колегія суддів встановила, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є аналогічними за змістом доводів скарг та вимог.

То відповідно до ч. 5 ст. 370 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито помилково оскільки судом вже були розглянуті наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи ОСОБА_3 .

Крім того відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю, оскільки після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14 серпня 2019 року у справі №62/112 в якій зазначено, що для визначення питання про факт впливу оскаржуваним рішенням на права, обов`язки або законні інтереси особи, яка не брала участі у справі, апеляційний суд повинен спочатку відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи, а також належним чином дослідити та встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд не позбавлений права закрити апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, ( п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України) якщо виявить, що оскаржуваним рішенням не вирішувалося питання про права, обов`язки або законні інтереси скаржника.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів закриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 із зазначених вище підстав.

Керуючись ст. 268 367, 362, 368, 370, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом 30 днів до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2020 року.

Головуючий Д. Р. Гаращенко

Судді Т. О. Невідома

А.А. Пікуль