Справа № 491/580/20
УХВАЛА

11 вересня 2020 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Желясков О.О., розглянувши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданою отриманням без належної на те правової підстави грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Ананьївського районного суду Одеської області надійшли матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданою отриманням без належної на те правової підстави грошових коштів.
08 вересня 2020 року позовну заяву позивача було залишено без руху, та надано строк терміном десять днів для усунення недоліків вказаних в ухвалі суду.
В ухвалі суду від 08 вересня 2020 року про залишення позовної заяви без руху було відмовлено позивачеві в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, та роз`яснено, що сума судового збору, яка підлягає до сплати в даній категорії справи становить 2102,00 грн.
Копію ухвали суду від 08 вересня 2020 року про залишення позовної заяви без руху було направлено рекомендованим відправленням за вихідним номером 491/580/20/5025/2020 на зазначену адресу позивача в позовній заяві, на електронну адресу представника позивача Толочного О.М.
В подальшому, суд дослідивши матеріали позовної заяви з додатками, приходить до висновку про відмову у відкритті провадження.

У відповідності до ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

В силу ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з п.2 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

В силу ч.1 та ч.2 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 17 частини 1статті 4 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування; а ч.4 ст.19 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Проходження публічної служби, відповідно, і військової служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність. Оскільки така професійна діяльність нерозривно пов`язана з отриманням оплати (винагороди) за роботу, яку особа виконує на відповідній посаді, то правовідносини, пов`язані з нарахуваннями, виплатами, утриманнями, компенсаціями, перерахунками заробітної плати, компенсацій, грошової допомоги під час виконання такою особою своїх посадових обов`язків, є одним з елементів проходження публічної служби, а під час звільнення з публічної служби - одним з елементів припинення такої служби.

Зазначеними нормами права прямо передбачено, що військова служба є публічною службою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04 серпня 2014 року відповідач наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 04.08.2014 року №163 призначений на посаду радіотелеграфіста взводу управління гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону та зарахований в розпорядження командира з 07.11.2014 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 07.11.2014 року №238.

З позовної заяви вбачається, що під час проходження військової служби відповідач 07.11.2014 року самовільно залишив військову частину без поважних причин, що підтверджується наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 21.10.2015 року №2231.

Такі дії відповідача призвели до нанесення шкоди позивачеві, оскільки при проведенні Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту (фінансового та відповідності) фінансово-господарської діяльності військової частини польова пошта НОМЕР_2 за період з 01 січня 2014 по 31 грудня 2017 року, згідно складеного звіту від 10 квітня 2018 року за №234/3/2/30аз було виявлено переплату грошового забезпечення відповідачеві з дати самовільного залишення військової частини.

З вищевикладеного вбачається, що між сторонами по справі виник спір з приводу стягнення збитків, завданих особою державі під час проходження військової служби, а тому цей спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

Аналогічна висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 та від 12 грудня 2018 року у справі № 734/3102/16-ц, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Отже, спір з приводу стягнення збитків, завданих особою державі під час проходження військової служби, є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку, передбаченому адміністративним судочинством.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у відкритті провадження по справі за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданою отриманням без належної на те правової підстави грошових коштів, слід відмовити, та роз`яснити позивачу про можливість його звернення до суду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.186, 259, 260, 261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданою отриманням без належної на те правової підстави грошових коштів, - відмовити.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження, разом з матеріалами позовної заяви повернути позивачеві.

Копію позовної заяви залишити в матеріалах справи.

У відповідності до положень ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до положень ч.2 ст.352, п.7 ч.1 ст.353, ч.1 ст.354 ЦПК України (в редакції після 15 грудня 2017 року) з урахуванням положень п.15.5 ч.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції після 15 грудня 2017 року) ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд.

Роз`яснити, що у відповідності до положень пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: О.О. Желясков

Ухвала суду набула законної сили "_____"_____________________20____року.