Справа № 653/553/20
Провадження № 2/653/511/20
28 вересня 2020 року
Генічеський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Берлімової Ю.Г.,
за участю секретаря Волвенко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Генічеський районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Генічеський районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна.
Позовні вимоги мотивує тим, що він та ОСОБА_3 є власниками житлового будинку з будівлями за адресою АДРЕСА_1 .
Після смерті ОСОБА_3 позивач звернувся до нотаріуса для подачі документів на прийняття спадщини, але йому повідомили, що спадкове майно у вигляді будинку знаходиться під арештом судовими чи слідчими органами, а тому видача свідоцтва про право на спадщину неможлива без зняття арешту.
При зверненні до Генічеського районного відділу державної виконавчої служби він дізнався, що в рамках невідомого йому виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника на підставі ухвали Генічеського районного суду від 10 квітня 1998 року. Вказує, що відповідно до вказаної ухвали, був накладений арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 та державний виконавець наклав арешт на жилий будинок з будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .
Разом з тим, відповідач по справі не є власником чи володільцем житлового будинку з будівлями, що належать йому та померлій ОСОБА_3 в рівних долях.
Наявність вказаного арешту створює для позивача перешкоди в реалізації права на прийняття спадщини та подальшому володінні, користуванні та розпорядженні майном.
У зв`язку з тим, що зняти арешт в позасудовому порядку неможливо, просить суд зняти арешт з майна ОСОБА_1 , що був накладений на підставі постанови про арешт майна ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження реєстраційний номер обтяження № 2458256 від 05 жовтня 2005 року на підставі постанови б/н від 27 травня 1998 року Генічеського районного відділу державної виконавчої служби м. Генічеськ внесені реєстратором Генічеської державної нотаріальної контори у вигляді арешту нерухомого майна (невизначене майно, все майно) та реєстраційний номер обтяження № 2458235 від 05 жовтня 2005 року на підставі постанови б/н від 10 квітня 1998 року Генічеського районного відділу державної виконавчої служби м. Генічеськ, внесені реєстратором Генічеської державної нотаріальної контори у вигляді арешту нерухомого майна (невизначене майно, все майно).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 була повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явилась, від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Генічеський районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судовому засіданні був відсутнім. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте до суду не з`явився, причини неявки не повідомив.
Суд, вислухавши позивача, дослідивши надані докази і оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 являються власниками 14/25 частки домоволодіння з відповідною частиною надвірних будов, розташованих на земельній ділянці площею 600 кв. м, що знаходяться в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААР № 068286 від 08 лютого 1999 року, виданого державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 .
Вказане також підтверджується технічним паспортом на будинок та довідкою, виданою КП «Генічеське БТІ» від 18 червня 2019 року.
Згідно вказаної довідки, власником 11/25 частки вищевказаного домоволодіння являється ОСОБА_5 , що належить їй на підставі договору дарування від 21 вересня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори.
Позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як особа, що постійно проживала з померлою на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказане підтверджується його заявою від 17 квітня 2019 року, поданою до приватного нотаріуса Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08 жовтня 2019 року та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17 квітня 2019 року.
Звернення позивача до суду зумовлено тією обставиною, що він позбавлений можливості отримати свідоцтво на спадщину після померлої сестри, оскільки дізнався про наявність арешту на житловий будинок, що являється спадковим майном. При цьому підстави накладення арештів стосуються ОСОБА_2 , яка не являється власником домоволодіння.
Вказані обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
Рішенням Генічеського районного суду від 12 травня 1997 року був задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та встановлений порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 .

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що на час його ухвалення ОСОБА_2 , являлась власником 11/25 частки домоволодіння, а ОСОБА_4 14/25 частки.

З постанов судді Генічеського районного суду від 10 квітня 1998 року вбачається, що в рамках розгляду справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення боргу були накладені арешти , а саме на майно ОСОБА_2 , що знаходиться в буд. АДРЕСА_1 , в тому числі на цей будинок, а також заборона відчуження вказаного будинку.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 1998 року в рамках забезпечення позову був накладений арешт на будинок, частка якого на той час належала ОСОБА_2 .

В рамках якої справи був накладений арешт на вказаний будинок від 27 травня 1998 року судом не встановлено.

Разом з тим, суд враховує, що з 21 вересня 1998 року власником 11/25 частки домоволодіння являється ОСОБА_5 .

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

За змістом п. 11 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса, або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно Спадщина це перехід прав та обов`язків від спадкодавця до спадкоємця.

Суд враховує вимоги ст. 317 ЦК України, відповідно до якої, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.

За таких обставин, оскільки обтяження були накладені у період, коли власником частки житлового будинку була ОСОБА_2 , частка якої з 21 вересня 1998 року належить іншій особі, враховуючи, що арешт був накладений на весь будинок, при тому що 14/25 частки на той час належали ОСОБА_4 (спадкоємцями якої були ОСОБА_1 та померла ОСОБА_3 ), суд приходить до висновку, що правові підстави для збереження арешту відсутні.

Таким чином, з огляду на те, що наявність арешту нерухомого майна за відсутності достатніх правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості реалізувати спадкові права в повному обсязі та розпоряджатися майном на власний розсуд, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Генічеський районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт (архівний запис) за реєстраційним номером обтяження 2458235, зареєстрований 05 жовтня 2015 року Генічеською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Генічеського районного суду б/н від 10 квітня 1998 року на нерухоме майно, а саме будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого зазначена ОСОБА_2 .

Зняти арешт (архівний запис) за реєстраційним номером обтяження 2458256, зареєстрований 05 жовтня 2015 року Генічеською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Генічеського районного суду б/н від 27 травня 1998 року на нерухоме майно, а саме будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого зазначена ОСОБА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявоювідповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 02 жовтня 2020 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова