Справа № 447/2481/19 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/811/914/20 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Бойко С.М., Ванівського О.М.,

при секретарі: Симець В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені, -

в с т а н о в и в:

23.10.2019 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягунути з ОСОБА_1 на її користь пеню від суми несплачених аліментів у розмірі 15819,40 гривень за період з 01.12.2014 року по 30.09.2019 року та понесені у справі судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі рішення Миколаївського районного суду Львівської області (справа №2-1290) з відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів. Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Новороздільському МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області. Згідно з розрахунком заборгованості, наданого головним державним виконавцем Яценком В.В. від 21.10.2019 року, заборгованість зі сплати аліментів становить 15819,40 гривень. Наведене підтверджує, що відповідач неналежно виконує рішення суду про сплату аліментів, тому у неї виникло право на стягнення з відповідача пені від суми несплачених аліментів у розмірі не більше, ніж 100% заборгованості за аліментами. За її розрахунками сума пені за період з 01.12.2014 по 30.09.2019 становить 195725,77 гривень, однак оскільки 100% заборгованості по аліментах становить 195725,77 грн, з відповідача в її користь підлягає стягненню пеня у розмірі 100% заборгованості за аліментами - 15819,40 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню від суми несплачених аліментів за період з 01.12.2014 до 30.09.2019 у розмірі 15819 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції врахував лише розрахунок заборгованості по аліментах від 21.10.2019 року, проведений державним виконавцем Новороздільського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Яценком В.В., та не врахував, що в матеріалах справи наявні два розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, проведені державними виконавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У зазначених розрахунках виявлено різницю по нарахованих доходах від травня 2017 року до лютого 2019 року, оскільки на той час він вже проживав на території Яворівського району, а дохід вказаний по Новому Роздолу (копія електронної переписки між ним та державним виконавцем Яценко В.В. із наведенням відповідних аргументів наявна в матеріалах справи). Внаслідок перерахунку заборгованості, державним виконавцем 23.10.2019 року було видано довідку про відсутності заборгованості по сплаті аліментів. Однак, і вказаний розрахунок містив неточності щодо сум, які підлягали стягненню у жовтні-листопаді 2018 року, про що було повідомлено державного виконавця, який в наступному погодився з його претензією та надіслав йому виправлений розрахунок, згідно якого сума заборгованості становить 444 грн 56 коп., яка ним була погашена. Усі ці виправлення і неточності, які були допущені державним виконавцем свідчать про те, що наданий позивачкою розрахунок (без врахування виправлень і неточностей) є некоректним та не підтверджує розмір заборгованості по аліментах. Крім того, при визначенні середнього доходу по регіону довідка ГУСЛО видається тільки наприкінці наступного після звітного періоду за квартал місяця. Тому неможливо, до прикладу, визначити дохід у січні, лютому, березні, не дочекавшись 20 числа наступного місяця, яким є квітень. Відтак, в такому випадку аліменти державним виконавцем стягуються лише орієнтовно з доходу боржника, а потім проводиться перерахунок належних до сплати сум та погашається різниця. З розрахунку, наведеного судом в оскаржуваному рішенні не зрозуміло, з яких вихідних даних, а саме нарахованої суми, боргу, кількості прострочених днів виходив суд при визначенні заборгованості по аліментах за конкретні місяці 2017, 2018, 2019 року.

Крім того, зазначив, що своєї вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів у спірний період не вбачає, оскільки такі перераховувалися в користь позивачки його роботодавцем (ТзОВ "САВ-Дістрибьюшн").

Крім того, судом не враховано, що він має на утриманні дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, а також двох неповнолітніх дітей. На даний час не працює, знаходиться на обліку в УПСЗН Яворівської РДА та отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, тому стягнення з нього пені від суми несплачених аліментів поставить його та членів його сім`ї у скрутне матеріальне становище.

Всупереч ч. 2 ст. 196 СК України, суд першої інстанції не врахував його ( ОСОБА_1 ) матеріальний та сімейний стан, те, що він не ухилявся від покладених на нього обов`язків по сплаті аліментів, а заборгованість, яка виникла, зумовлена об`єктивними обставинами суперечливими даними державних виконавців щодо наявності та розміру заборгованості. Крім того, незначну заборгованість , яка виникла у зв`язку з нарахуваннями розміру аліментів із середнього заробітку по регіону була ним погашена в найкоротший термін, виходячи з його фінансової можливості, протягом двох місяців, та на час подачі позову така була відсутня.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа, виданого Миколаївським районним судом Львівської області 08.01.2008 року у справі №2-1290/07 з відповідача на користь позивача проводиться стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму дитини певного віку, починаючи з 07.12.2007 року.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості від 21.10.2019 року у ВП №48901288, яку долучила позивач до позовної заяви, станом на кінець вересня 2019 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 15819,40 гривень.

З довідки про доходи ОСОБА_1 від 08.11.2017 року №081117-01 вбачається, що з вересня 2014 року до березня 2017 року із його заробітної плати, яку він отримував на ТзОВ "САВ-Дістрибьюшн", щомісячно стягувалися аліменти на користь позивача.

Відповідно до довідок-розрахунків заборгованості від 23.10.2019 року у ВП №48901288, які надав відповідач на спростування позовних вимог, станом на жовтень 2019 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Згідно відповідей Головного управління статистики у Львівській області, наданих на запит відповідача, розмір середньомісячної заробітної плати по Яворівському району оприлюднюється з поквартальною періодичністю. Відомості про середню заробітну плату по регіону за ІV квартал 2017 року можуть бути надані у третій декаді лютого 2018 року.

Встановлено, що відповідач одружений, та крім дітей, на утримання яких підлягають стягненню аліменти за рішенням суду, має ще двох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На підтвердження стану здоров`я сина ОСОБА_7 , відповідач надав медичні документи, яка підтверджують, що ОСОБА_7 є дитиною-інвалідом, якій необхідні індивідуальні заняття з дефектологом. Дитина з листопада 2013 року до 2015 року відвідувала індивідуальні заняття з дефектологом, вартість одного заняття становила 70,00 гривень. У грудні 2015 року дитині було призначено курс лікування, загальна вартість якого становила 13550,00 гривень. У 2019 році вартість занять з дефектологом зросла до 150,00 гривень за одне заняття. Наведене підтверджує понесення відповідачем додаткових витрат на лікування сина від другого шлюбу. Відповідач не працює, здійснює догляд за дитиною-інвалідом, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення віку 3 років.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У будь-якому випадку, платіж по сплаті аліментів є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Відповідно до положень ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до положень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вказано, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що станом на кінець вересня 2019 року у відповідача була заборгованість зі сплати аліментів.

Однак, незважаючи на висновок суду першої інстанції щодо існування заборгованості за аліментними зобов`язаннями, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення пені за прострочення сплати аліментів з відповідача, з огляду на наступне.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не звернув уваги на наявність в розрахунках заборгованості, проведених державним виконавцем, суперечливих відомостей про наявність такої заборгованості, здійснення відповідачем періодичних платежів, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач по справі не ухилявся від сплати аліментів. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні відомості про обізнаність відповідача про нарахування йому аліментів із розміру середнього заробітку по регіону та виникнення у зв`язку з цим заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не враховано, що сторонам державним виконавцем за один і той самий період було видано різні довідки про наявність заборгованості по аліментах станом на одну і ту ж дату.

Зокрема, згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 21 жовтня 2019 року станом на 01.10.2019 року заборгованість становила 15 819, 40 грн. Згідно з розрахунками заборгованості по аліментах від 23 жовтня 2019 року станом на 01.10.2019 року заборгованість відсутня.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості по аліментах, так як наявність самої заборгованості по сплаті аліментів не зумовлює беззаперечне застосування фінансової санкції передбаченої ст.196 СК України до платника аліментів.

Передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Встановлено, що аліменти щомісячно стягував роботодавець з заробітної плати ОСОБА_1 . Контроль за сплатою аліментів у повному обсязі покладено на державного виконавця. А відповідач добросовісно помилявся, що стягнення аліментів проводиться у повному обсязі.

Наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено виникнення заборгованості зі сплати аліментів саме з вини відповідача за період з квітня 2017 року по вересень 2019 року, а відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення їх сплати. Крім того, аліменти щомісячно перераховувалися роботодавцем із заробітної плати відповідача, тому відповідач добросовісно помилявся, що стягнення аліментів проводиться у повному обсязі.

Враховуючи, що регулювання сімейних правовідносин здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності (частина дев`ята статті 7 СК України), а також обставини, за яких виникла така заборгованість, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 січня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені від суми несплачених аліментів - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2020 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Бойко С.М.

Ванівський О.М.