КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/9040/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/34032/18-ц

23 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 березня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Бортницької В.В., у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року Приватне акціонерне товариства «ПРОСТО-страхування» звернулося до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхованого відшкодування в розмірі 4 270,41 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

Позов мотивований тим, що 30 березня 2017 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 уклали договір страхування № PKS 1700526 майнових інтересів власника автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

28 вересня 2017 року на вул.. А. Барбюса в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були: автомобіль «MitsubishiPajero», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 та застрахований автомобіль «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 .

Відповідно до рахунку № 123032917 від 09 жовтня 2017 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 20 862,02 грн.

Дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 24 жовтня 2017 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено страховий акт № 1235650, відповідно до якого страхове відшкодування становить 20 862,02 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 19719 від 30 жовтня 2017 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 20 862,02 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс» відповідно до Полісу № АК/0545538.

ПрАТ «Європейський страховий альянс» виплатило АТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування в розмірі 16 591,61 грн.

Посилаючись на ст. 1194 ЦК України, якою встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), позивач просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що різницю між фактичною вартістю ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності повинна сплачувати особа з вини якої настав страховий випадок, оскільки страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов`язаний відшкодувати лише вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим ліміту своєї відповідальності, може бути оспорений винною у заподіянні шкоди особою, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі і частково відшкодувала шкоду відповідно до положень статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснивши потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не у повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоду) відповідальності.

Вказував на те, що враховуючи, що фактично понесені витрати АТ «ПРОСТО-страхування», які становили 20 862,02 грн., перевищують виплату, здійснену ПрАТ «Європейський страховий альянс» в сумі 16 591,61 грн., то саме до АТ «ПРОСТО-страхування» перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до ОСОБА_1 .

Звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що відповідно до рахунку № 123032917 від 09.10.2017 ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту (без врахування фізичного зносу) транспортного засобу становить 20 862,02 грн.; 30.10.2017 платіжним дорученням № 19719 АТ «ПРОСТО-страхування» здійснило банківський переказ та сплатило (без врахування фізичного зносу) транспортного засобу в розмірі 20 862,02 грн. З огляду на зазначене, вважає, що для повного відшкодування, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу різницю (4 270,41 грн.) між фактичним розміром відшкодованої шкоди (20 862,02 грн.) і страховим відшкодуванням, що сплачено третьою особою, як страховиком відповідача (16 591,61 грн.).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів недостатності страхової виплати для повного відшкодування шкоди, завданої застрахованій особі.

Такий висновок суду не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 30.03.2017 ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» та ОСОБА_2 уклали договір страхування № PKS 1700526 майнових інтересів власника автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

28.09.2017 по вул. А. Барюса, буд. 5 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу Mitsubishi Pajero», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 .

На підставі постанови Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винною у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто її до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рахунку № 123032917 від 09.10.2017 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , становить 20 862,02 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 19719 від 30.10.2017 позивачем сплачене страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у розмірі 20 862,02 грн. на користь ФОП ОСОБА_3 .

Цивільно-право відповідальність ОСОБА_1 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс» відповідно до полісу № АК/0545538.

ПрАТ «Європейський страховий альянс» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 16 591,61 грн. з врахуванням фізичного зносу автомобіля Volkswagen», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу (пункт 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика)).

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі сплати страхового відшкодування.

Зокрема, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначений порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою.

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що виплачений позивачеві ПрАТ «ПРОСТО-страхування» розмір страхового відшкодування 16 591,61 грн., не покривав реальної вартості відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що становить 20 862,02 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що різниця невідшкодованої позивачу суми збитків у розмірі 4 270,41 грн. підлягає стягненню з винної особи ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 березня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовна заява та апеляційна скарга підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 4 405,00 грн. (1762,00+2643,00).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» задовольнити .

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» () матеріальні збитки у розмірі 4 270,41 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 405,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: