Справа №463/2181/20
Провадження №2/463/881/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Онишкевича О.І.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, -

встановив:

позивач звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, розташованим на АДРЕСА_1 .

Позов мотивує тим, що є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 квітня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М., зареєстрованого в реєстрі за номером 3-906. В квартирі зареєстровані відповідачі, хоча вони більше року там не проживають та в них відсутні будь-які права на користування квартирою. Як на підставу позову посилається на положення ст. 328, 346, 379, 383 ЦК України, ст. 3, 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Ухвалою суду від 1 квітня 2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з мотивів викладених в ньому, додатково пояснила, що відповідача в її квартирі не проживають більше двох років і не мають будь-яких правових підстав в ній проживати, а тому просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 20 лютого 2020 року позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в ньому, просив позов задовольнити.

Відповідачі в судові засідання 5 травня 2020 року, 2 червня 2020 року та 24 вересня 2020 року не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи, відзиву не подали, явку представника не забезпечили.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відопдвіачів та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого сторона позивача не заперечила.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 , що стверджується договором купівлі-продажу квартири від 19 квітня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М., зареєстрованого в реєстрі за номером 3-906 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18 липня 2018 року № 131326596.

З довідки ЛКП «Господар» від 3 лютого 2020 року № 1670 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані відповідачі.

З акту ЛКП «Господар» про фактичне місце не проживання від 12 червня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 не проживають в квартирі АДРЕСА_2 .

Свідки ОСОБА_8 , яка проживає за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , який проживає за адресою АДРЕСА_4 , пояснили, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_2 не проживають більше року.

Таким чином, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності позивачу, відповідачі зареєстровані за даною адресою, проте не проживають в ній більше одного року, а тому їх слід визнати втратившими право на користування вказаним житловим приміщенням.

При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню в рівних частках понесені позивачем судові витрати в розмірі 3 363,2 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 265, 273, 274 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_10 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, розташованим на АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, розташованим на АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, розташованим на АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_6 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, розташованим на АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Суддя: Стрепко Н.Л.