Справа № 183/2672/19
№ 2/183/766/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Перша Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

24 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, який 21 жовтня 2019 року уточнила, залучивши відповідачем - Піщанську сільську раду Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просить визнати за нею, ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,09 га (кадастровий номер: :02:005:0253), що розташована на території АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку розташовану на території Дніпропетровської області Новомосковського району у АДРЕСА_1 , загальною площею 0,340 га, з яких: для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0, 25 га (кадастровий номер: :02:005:0252), для ведення особистого підсобного господарства - 0,09 га (кадастровий номер: :02:005:0253).

За життя, 04 квітня 2008 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 8-677, відповідно до якого усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповів їй - ОСОБА_1 .

У визначений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , а після спливу шестимісячного строку з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але, постановою нотаріуса від 18 липня 2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства - 0,09 га (кадастровий номер: :02:005:0253), розташовану на території АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю відомостей на земельну ділянку в Державному земельному кадастрі. У зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

Відповідачем, Піщанською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області відзиву на позов не надано.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2019 року у справі відкрите провадження за правилами загального позовного провадження.

22 серпня 2019 року ухвалою суду витребувані докази, а саме - належним чином завірену копію спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 квітня 2020 року ухвалою суду закрите підготовче провадження у справі та призначений розгляд справи по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, згідно заяви просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просив розглянути справу за його відсутності

Представник третьої особи - Першої Дніпровської державної нотаріальної контори в своїй заяві просив розглядати справу за відсутності представника нотаріальної контори..

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши надані сторонами докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що 06 листопада 2017 року складено відповідний актовий запис № 1928 Новокадацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с. 55-56).

Встановлено, що за життя, 04 квітня 2008 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 8-677, відповідно до якого усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповів їй - ОСОБА_1 (а.с. 58-59).

14 листопада 2017 року, у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини до Першої Дніпровської державної нотаріальної контори звернулася позивач - ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 666-2017, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 54).

Згідно матеріалів спадкової справи, позивач ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою:

-від 16 травня 2018 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-260 на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 85-86);

-від 16 травня 2018 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-262 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 95-96);

-від 16 травня 2018 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-264 на пенсію в сумі 3364,11 грн., недоотриманої у Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі (а.с. 97-100);

-від 15 червня 2018 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-348 на земельну ділянку розташовану на території АДРЕСА_1 , загальною площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: :02:005:0252 (а.с. 116-118).

18 липня 2018 року державним нотаріусом Першої Дніпровської нотаріальної контори винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке складається з земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,09 га (кадастровий номер: :02:005:0253), що розташована на території АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , через те, що згідно з відомостями Державного земельного кадастру на цю земельну ділянку не відкрита Поземельна книга, а тому отримати витяг з Державного земельного кадастру - неможливо (а.с. 119-120).

З копії спадкової справи також вбачається, що земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,09 га (кадастровий номер: :02:005:0253), що розташована на території АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 листопада 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8-2638, після смерті його дружини - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно цього ж свідоцтва ОСОБА_2 також належала земельна ділянка розташована на території Дніпропетровської області Новомосковського району у АДРЕСА_1 , загальною площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: :02:005:0252(а.с. 107-108, 121). Копії правовстановлюючих документів та технічна документація, що зберігається у КП «Новомосковське міське БТІ» ДОР та витребувана нотаріальною конторою в межах зазначеної спадкової справи (а.с. 88-93), повністю підтверджує факт належності на момент смерті ОСОБА_2 будинку та земельної ділянки, загальною площею 0,34 га розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а саме двох земельних ділянок - загальною площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: :02:005:0252 та загальною площею 0,09 га, для ведення особистого підсобного господарства кадастровий номер: :02:005:0253. Згідно витягів з державного реєстру речових прав вбачається, що за ОСОБА_2 було зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер: :02:005:0252; в той же час як реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,09 га, для ведення особистого підсобного господарства кадастровий номер: :02:005:0253 - не здійснено, з незалежних від ОСОБА_2 причин, що також вбачається з повідомлення ДЗК за № РВ-018 від 18.06.2018 року (а.с. 104-109, 120, 122).

У зв`язку з тим, що постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, іншим чином позивач захистити свої права не має можливості ніж шляхом звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, то позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неоохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ст. 1258 ЦК України, 1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України, 1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вимогами статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 2. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

На підставі статті 1270 ЦК України, 1. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» з метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування судам надані такі роз`яснення: Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до п.п.4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно з абзацом 3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

На підставі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретну земельну ділянку не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х Земельного Кодексу України «Перехідні положення».

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивачанемає та відповідно ст.16 ЦК України він обрав правильний спосіб захисту своїх порушених прав.

На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. В той же час, враховуючи відсутність вини відповідача, суд приходить до висновку, що судові витрати повинні бути покладені на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 6-10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовні ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Перша Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,09 га (кадастровий номер: :02:005:0253), що розташована на території АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1 .

Учасники справи:

-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 ;

-відповідач: Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, , місцезнаходження за адресою: 51283, Дніпропетровська область, Новомосковський р-н, с. Піщанска, вул. Центральна, буд. 4;

-третя особа: Перша Дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Схадного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), , місцезнаходження за адресою: 49044, м. Дніпро, вул. Вернадського Володимира, 19/21.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 02 вересня 2020 року.

Суддя Д.І.Городецький