Справа № 419/1402/20
Провадження № 2-о/419/163/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря - Московченко О.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю, заінтересована особа: Новоайдарська селищна рада Луганської області,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю, заінтересована особа: Новоайдарська селищна рада Луганської області.

Свою заяву мотивує тим, що з лютого 2014 року вона проживала разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Вони вели спільне господарство, на сумісні кошти придбали продукти харчування, ремонтували квартиру. У зв`язку з похилим віком, через необхідність побутового догляду, вона її доглядала та опікувалась нею, купувала ліки, оплачувала комунальні послуги, готувала їжу, прибирала квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. Заповіту вона не склала, інші спадкоємці відсутні. Вона здійснила поховання останньої та оскільки мешкала з померлою однією сім`єю з померлою більше 5 років та є спадкоємцем четвертої черги за законом, звернулась до нотаріуса із заявою про вступ до спадщини, однак отримала письмову відмову. У зв`язку з чим вимушена звернутись до суду для встановлення факту проживання з ОСОБА_2 , однією сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 03.08.2020 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами окремого провадження.

У відкритому судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі, мотивуючи тим, що з померлою ОСОБА_2 проживала по сусідству. Ближче стали спілкуватись з 2014 року. Допомагала по господарству, здійснювала догляд, готувала їжу, купувала ліки. Проживала фактично у себе в квартирі, за необхідності залишалась ночувати у ОСОБА_2 . Також здійснила поховання ОСОБА_2 . Чому остання не склала заповіт чи договір дарування не знає.

Заінтересована особа: представник Новоайдарської селищної ради Луганської області у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 21).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_2 її подруга і сусідка. З 2013 року свідок живе на кв. Миру смт Новоайдар. Родичів у ОСОБА_2 не було, погано було і зі здоров`ям, тому ОСОБА_1 її доглядала, платила за неї платежі, були як родичі. Організувала похорони, возили на лікування. Жили через стінку у сусідніх квартирах, іноді хтось ночував в неї за потреби.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою і подругою ОСОБА_1 . Також вона знає і ОСОБА_2 . ОСОБА_1 з лютого 2014 року проживала разом з померлою ОСОБА_2 , доглядала її, годувала, лікувала.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії № НОМЕР_1 , виданого 07 квітня 2020 року Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 (а.с. 8).

Після її смерті відкрилась спадщина у виді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 (а.с. 13-14).

Відповідно до довідки про склад родини та акту ОСОБА_1 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 (а.с. 15-17).

Згідно інформації щодо спадкування приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу Карпенко В.М. від 17.07.2020 року № 358/01-16, заявнику ОСОБА_1 роз`яснено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені ЦК України почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали з спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. У зв`язку з чим для вирішення питання спадкування необхідно звернутись до суду за встановленням факту проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним.

Зокрема, згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - постанова), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 21 постанови, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги може належати жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Разом з тим, на підтвердження вимог заяви не було надано жодних переконливих доказів, а покази свідків є суперечливими, непослідовними та такими, що мають суттєві розбіжності, при цьому і сама заявниця зазначає, що проживали окремо.

Надаючи оцінку вказаним доказам суд зазначає, що такі пояснення можуть свідчити про фактичне перебування заявника та померлої на території однієї квартири, проте не підтверджують та не спростовують факту їх проживання однією сім`єю, в розумінні ст. 3 СК України, оскільки не розкривають підстав, умов проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою чи суть її взаємостосунків зі спадкодавцем.

З огляду на зазначені вище положення процесуального законодавство суд приходить до висновку, що заявником ОСОБА_1 належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами в ході розгляду справи не доведено факт саме постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 . При цьому суд визнає ті обставини, що саме заявниця здійснювала догляд за померлою до її смерті, що, безумовно, підтверджено показами свідків. Проте сам по собі догляд за ОСОБА_2 не може вважатися спільним побутом.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2019 року у подібній справі № 303/1816/17 зауважив, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Враховуючи, що надані ОСОБА_1 на підтвердження факту спільного проживання довідки та акт Новоайдарської селищної ради Луганської області суперечять показам свідка ОСОБА_3 та поясненням самої заявниці, суд не бере їх до уваги та не враховує при ухваленні рішення.

Також ОСОБА_1 не надала суду докази ведення спільного господарства з померлою, наявності у них спільного бюджету, здійснення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, спільної кореспонденції. З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що заявник не довела обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та не надала належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт її постійного проживання із ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини,

За таких обставин в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю, заінтересована особа: Новоайдарська селищна рада Луганської області - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.Б. Мартинюк

Повний текст рішення суду виготовлено 25.09.2020 року.