Справа № 2-3510/2011 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/811/2705/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

02 жовтня 2020 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Шандра М.М., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галдорсервіс» про усунення перешкод в користуванні та зустрічнимпозовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Галдорсервіс» до ОСОБА_1 (треті особи: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради. Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки») про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галдорсервіс» про усунення перешкод в користуванні відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Визнано право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Галдорсервіс» на торговельний павільйон, загальною площею 246.6 кв.м, згідно технічного паспорта виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 12.07.2011 року, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду оскаржила Львівська міська рада, подавши апеляційну скаргу 10 вересня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали цивільної справи, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2011 року слід відмовити з таких підстав.

З матеріалів справи убачається, що оскаржуване рішення ухвалено місцевим судом 14 листопада 2011 року, апеляційна скарга на яке подана Львівською міською радою (як особою, яка не брала участі у справі) 10 вересня 2020 року, тобто майже через 9 років з моменту його ухвалення.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із пунктом 13 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до абзацу третього статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-1678/05 (провадження № 14-262цс19) зазначено, що: «враховуючи імперативний характер положень абзацу третього частини третьої статті 297 ЦПК України та те, що річний строк, визначений для органу місцевого самоврядування, є присічним і поновленню не підлягає, то суд позбавлений у цьому випадку можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Одеська міська рада у липні 2016 року звернулася з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, ухвалене 21 березня 2005 року, тобто більше ніж через 11 років».

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21 лютого 2019 року у справі № 908/1141/15-г вказано, що: «згідно із статтею 93 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) норми щодо річного присічного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції розповсюджувались на апеляційні скарги, подані прокурором або органом державної влади, або органом місцевого самоврядування. За результатами системного аналізу вказаних норм процесуального права Касаційний господарський суд у складі об`єднаної палати дійшов висновку, що у даному випадку передумовою вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи (яка є органом державної влади), поданою після 15 грудня 2017 року, на рішення, ухвалене судом до набрання чинності редакцією ГПК України з 15 грудня 2017 року, є розгляд та вирішення питання розповсюдження присічного річного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначеного статтею 93 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Тобто у даному випадку на Комітет як орган державної влади поширюється присічний річний строк для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначеного статтею 93 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), що, у свою чергу, передбачає відмову у відкритті апеляційного провадження».

Аналогічний правовий висновок, щодо застосування положень ЦПК України неодноразово висловлено і Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду (постанови від: 15 квітня 2020 року у справі № 2о-350/10 (провадження № 61-43237св18); 15 квітня 2020 року у справі № 638/11409/15-ц (провадження № 61-530св20); 13 травня 2020 року у справі № 2-2761/09 (провадження № 61-14789св19); 10 червня 2020 року у справі № 622/179/14-ц (провадження № 61-49141св18); 10 червня 2020 року у справі № 742/1949/15-ц (провадження № 61-44405св18); 11 червня 2020 року у справі № 2-о-192/2008 (провадження № 61-40761св18); 30 липня 2020 року у справі № 524/10259/15-ц (провадження № 61-44137св18); 09 вересня 2020 року у справі № 2-о-72/08 (провадження № 61-15787св19), що свідчить про усталеність такого підходу.

У вказаних постановах також сформовано висновок про те, що хоча ЦПК України у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги, не передбачає такої підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження, яка була передбачена абзацом третім частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), однак якщо право суб`єктів, перелічених в абзаці третьому частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) на апеляційне оскарження припинилося до цієї дати, то подальша зміна процесуального законодавства не свідчить про відновлення права цих суб`єктів на апеляційне оскарження, відповідно до положень ЦПК України (у редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року).

Ураховуючи наведене, з огляду на фактичні обставини даної справи, на Львіську міську раду, як на орган місцевого самоврядування поширюється присічний річний строк для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначений абзацом третім частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), що, у свою чергу, передбачає відмову у відкритті апеляційного провадження.

Відтак, враховуючи, що апеляційна скарга подана апелянтом після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного рішення, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2011 року слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 358 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2011 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Львівського апеляційного суду М.М. Шандра