Єдиний унікальний номер судової справи: № 483/443/20
Номер провадження № 22-ц/812/1237/20 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 червня 2020 року, ухваленого під головуванням судді - Куцарової В.І., в приміщенні того ж суду по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі - АТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

в с т а н о в и л а :

02 квітня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позов обґрунтовано тим, що 25 квітня 2012 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Станом на дату смерті у позичальника утворилась заборгованість за кредитним договором від 25 квітня 2012 року у розмірі 9479,94 грн., яка складається з: 3775,65 грн. - заборгованість за кредитом, 5704,29 грн. - заборгованість за відсотками. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачка ОСОБА_1 , яка протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_2 від спадщини не відмовилась, а тому до неї перейшов обов`язок погасити заборгованість, яка виникла у спадкодавця за кредитним договором.

Відповідно до ст.1281 ЦК України, 28 січня 2019 року Банком була направлена претензія кредитора до Другої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області, а 3 лютого 2019 року позивачем до спадкоємця - ОСОБА_1 було направлено лист - претензію про погашення кредитної заборгованості, яку залишено без виконання.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд стягнути з відповідачки, як спадкоємця, заборгованість за кредитом у розмірі 9 479,94 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 червня 2020 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняла у спадок відповідачка та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з неї заявлених позивачем грошових коштів. Крім того, позивачем не надано доказів фактичного проживання відповідачки із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що АТ КБ «Приватбанк», як кредитор спадкоємця, самостійно не мав можливості встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, оцінити їх в грошовому еквіваленті, тому при встановленні факту відсутності такої інформації, для повного і всебічного з`ясування обставин справи, суд повинен був самостійно встановити дану інформацію. Крім того, висновок суду про відсутність доказів фактичного проживання відповідачки із спадкодавцем на час відкриття спадщини, спростовується копіями паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає.

За положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 25 квітня 2012 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 119).

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 31 січня 2018 року заборгованість перед Банком за кредитним договором від 25 квітня 2012 року становить 9 479,94 грн., яка складається з: 3775,65 грн. - заборгованість за кредитом, 5704,29 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.6-7).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно з статтею 1282 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку визначеному статтею 1282 ЦК України.

Відповідно до статті 1281 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Встановлені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18).

Як встановлено, про смерть боржника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Банк дізнався 16 лютого 2017 року (а.с.88).

17 квітня 2017 року позивачем на адресу Першої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області була направлена претензія кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України, в якій Банк просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті померлого боржника - ОСОБА_2 , включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину (а.с. 80-82, 87).

Вдруге, 28 січня 2019 року Банком до Другої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області була направлена претензія кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України, в якій позивач також просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті померлого боржника - ОСОБА_2 , включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину (а.с.36-37).

З копії спадкової справи, заведеної Другою Очаківською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 01 лютого 2019 року № 15/2019, щодо майна померлого ОСОБА_2 за претензією Банку вбачається, що спадкоємці до нотаріальної контори не звертались (а.с.104- 120).

Про вказані обставини листом Другої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 01 лютого 2019 року було повідомлено АТ КБ «Приватбанк», а також про те, що після смерті ОСОБА_2 , визначити коло спадкоємців неможливо (а.с.38).

Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачка ОСОБА_1 , яка протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_2 від спадщини не відмовилась, а тому до неї перейшов обов`язок погасити заборгованість, яка виникла у спадкодавця за кредитним договором (а.с.56, 156).

30 вересня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» направив спадкоємиці ОСОБА_1 , яка є дружиною померлого лист - претензію з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором від 25 квітня 2012 року, укладеного між Банком та ОСОБА_2 , однак її не було виконано (а.с. 39- 40).

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Вказані висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року (справа № 640/6274/16-ц провадження № 61-25487св18).

А тому, з урахуванням встановленого, висновки суду про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємицею у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суд безпідставно поклав обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача.

Оскільки, відповідачкою не надано доказів щодо відсутності успадкованого майна після смерті померлого ОСОБА_2 та не спростовано його вартість, яка може бути меншою суми заборгованості, що є її процесуальним обов`язком, колегія вважає, що з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 25 квітня 2012 року станом на 19 травня 2015 року - день смерті спадкодавця.

Що стосується розміру заборгованості, яка підлягає стягненню то слід врахувати наступне.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість нарахована станом на 31 січня 2018 року та складається з тіла кредиту 3775,65 грн. та відсотків - 5704,29 грн.

Разом с тим, нараховуючи відсотки позивач посилався на те, що розмір відсотків передбачений Умовами та Правилами надання банківських послуг про що зазначено в анкеті-заяві про приєднання до вказаних Умов та правил.

Однак, як встановлено надані позивачем Умови та Правила особисто не підписані позичальником - ОСОБА_2 , а відтак відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, що узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, а тому нарахування позивачем заборгованості за відсотками, як таких що передбаченні умовами кредитного договору є безпідставними.

Отже, стягненню підлягає сума заборгованості лише на день смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за тілом кредиту становить 3 498,76 грн.

За таких обставин, рішення суду на підставі п.п.1,4 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 25 квітня 2012 року станом на 19 травня 2015 року в сумі 3 498,76 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам на 36,9% у розмірі 1 939,08 грн. (775,63 грн. - за подання позову + 1163,45 грн. - за подання апеляційної скарги).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Козятинським РВ УМВС України в Вінницький області 14 жовтня 1997 року) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, р/р НОМЕР_3 , МФО 305299, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.) заборгованість за кредитним договором б/н від 25 квітня 2012 року станом на 19 травня 2015 року в сумі 3 498,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1 939,08 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 07 вересня 2020 року.