ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року м. Чернівці

справа № 726/1554/19

провадження №22-ц/822/706/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Литвинюк І.М., Одинака О.О.

секретар Вовкун Н.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 18 травня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Чернівецька міська рада відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про витребування майна із чужого незаконного володіння, відновлення становища, яке існувало до порушення права

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа Чернівецька міська рада відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про витребування майна із чужого незаконного володіння, відновлення становища, яке існувало до порушення права.

Позовні вимоги обґрунтував слідуючими обставинами.

18 лютого 2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 68,80 кв.м, житловою площею 51,30 кв.м, що належить на праві власності ОСОБА_1 . У вище вказаному договорі купівлі-продажу було зазначено нотаріусом, який посвідчував, що сторони цей договір укладають на підставі рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 19.12.2008 року (справа №2-848/2008), що вступило в закону силу 28.01.2009 року відповідно до якого встановлено, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором CVFMF100000010 від 19.07.2007року звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з господарчими будівлями, який розташований за адресою АДРЕСА_1 згідно рішення від 29.10.2015 року №1761 Чернівецької міської ради про перейменування вулиць в місті Чернівцях) буд.207, шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем а також надання ПАТ КБ «Приватбанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 23.03.2017 року яке залишене в силі Апеляційним судом Чернівецької області по справі №726/1538/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Естейт Селлінг», треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіна Н.М., Чернівецька міська рада, було визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 18.02.2016 року укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейт Селлінг».

10 квітня 2019 року Велика Палата Верховного Суду рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 23 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2017 року залишила без змін.

Отже, договір купівлі - продажу будинку позивача, що був укладений 18 лютого 2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» був визнаний в судовому порядку недійсним.

В серпні 2017 року позивач звернувся до Державного реєстратора для того, щоб повернути у власність майно та зареєструвати право власності на свій будинок. Проте від Державного реєстратора довідався, що в день укладення договору купівлі-продажу, який був визнаний недійсним рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці, а саме 18.02.2018 року ТОВ «Естейт Селлінг» уклало з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір та договір іпотеки № DNTFLOK06629/0184, відповідно до якого передало ПАТ КБ «Приватбанк» в іпотеку в рахунок погашення заборгованості перед банком за кредитним договором в сумі 106 954 678,12 грн. нерухоме майно, а саме житловий будинок позивача.

В результаті невиконання зобов`язань за вище зазначеним кредитним договором 09.08.2016 року, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 30853641 від 09.08.2016 р. та зареєструвала на підставі вище зазначеного договору іпотеки, право власності на буд АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк».

Таким чином ПАТ КБ «Приватбанк» продав від імені позивача будинок, що належить позивачу ТОВ «Естейт Селінг» та в той же день ТОВ «Естейт Селінг» передає в іпотеку банку цей будинок та отримає кредит від банку під заставу спірного будинку в розмірі 106 954 678,12 грн.

ПАТ КБ «Приватбанк» набуває у власність будинок на підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку» в результаті невиконання зобов`язань ТОВ «Естейт Селінг» перед банком.

Позивач вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» застосував злочинну схему по виводу грошових коштів з банку в сумі 106 954 678,12 грн. про що звертався з заявою про злочин до Генпрокуратури.

Позивач вважає, що відповідач незаконно заволодів його майном, майно вибуло з права власності не з його волі.

Просив витребувати з незаконного володіння АТ КБ «Приватбанк» на користь власника ОСОБА_1 будинок житловий будинок АДРЕСА_1 та зобов`язати державного реєстратора Чернівецької міської Ради відділу Державної реєстрації речових прав Чернівецької міської ради скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно запис №15816526 про реєстрацію права власності на будинок по АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк», що внесено 04.08.2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., індексний номер 30853641 від 09.08.2016 року і відновити становище, яке існувало до порушення права позивача. Зобов`язати державного реєстратора Чернівецької міської Ради відділу Державної реєстрації речових прав Чернівецької міської ради зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно власником будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 . Судові витрати просить покласти на відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 18 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», третя особа Чернівецька міська рада відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про витребування майна із чужого незаконного володіння, відновлення становища, яке існувало до порушення права - задоволено.

Витребувано з незаконного володіння ПрАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зобов`язано державного реєстратора Чернівецької міської Ради відділу Державної реєстрації речових прав Чернівецької міської ради скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності №15816526 про реєстрацію права власності на будинок по АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк», що внесено 04.08.2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., індексний номер 30853641 від 09.08.2016 р. і відновити становище, яке існувало до порушення права позивача, та зобов`язати державного реєстратора Чернівецької міської Ради відділу Державної реєстрації речових прав Чернівецької міської ради зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно власником будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3229 гривень 65 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 18 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимоги у повному обсязі.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 19.07.2007 р. уклали кредитний договір № CVFMG100000010. Відповідно до п.7.1. кредитного договору Банк зобов`язався надати йому кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 52000,00 дол. США на наступні цілі: купівля житла, а також у розмірі 13000,00дол. США на сплату страхових платежів, строком до 16.07.2027р., а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПриватБанк і позивач 08.08.2007 р. уклали договір іпотеки. Згідно з п. 35.3 договору іпотеки позивач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 68,80 кв.м., житловою площею 51,30 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.2007 за реєстром № 8812.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про іпотеку» якщо будівля, що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Між банком та ТОВ «Естейт Селлінг» 18.02.2016р. укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав на праві власності ОСОБА_1 . Вказаний договір укладено на підставі рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 19.12.2008р. (справа №2-848/2008), яким задоволено позов банку та звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу банком з укладенням від імені іпотекодавця договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою- покупцем.

В цей же день, 18.02.2016р., ГОВ "Естейт Селлінг" уклало з банком кредитний договір та договір іпотеки, відповідно до якого передало в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_1 .

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором ТОВ "Естетйт Селлінг" перед банком 09.08.2016 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М, прийняла рішення про державну реєстрацію на підставі вищевказаного договору іпотеки (ст. 37 Закону України "Про іпотеку") права власності на житлового будинку АДРЕСА_1 за АТ КБ "Приватбанк".

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 23.03.2017р. справа №726/1538/16-ц, яке залишене в силі апеляційною інстанцією, задоволено позов ОСОБА_1 до банку, ТОВ "Естейт Селлінг", третя особа приватний нотаріус Повєткіна Н.М., Чернівецька міська рада визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 18.02.2016 р. укладеного між банком та ТОВ "Естейт Селлінг". Велика Палата Верховного Суду постановою від 10.04.2019 року залишила без задоволення скаргу банку.

Відповідач набув право власності на підставі саме договору іпотеки, який в свою чергу недійсним не визнано, а тому скасувати запис про право власності №15816526 про реєстрацію права власності на будинок за ПАТ КБ «Приватбанк», що внесено 04.08.2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М., індексний номер 30853641 від 09.08.2016 р. неправомірно.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення. Посилається на те, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними.

Вважає, що позивачем обрано належний спосіб захисту свої прав про витребування майна з незаконного чужого володіння. Оскільки договір купівлі - продажу будинку від 18.02.2016 року, який укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ЕстейтСеллінг» було визнано рішенням суду недійсним, відповідно ТОВ «ЕстейтСеллінг» не був власником майна та не міг передати в іпотеку будинок. Відповідач незаконно зареєстрував за собою право власності на будинок позивача та утримує незаконно.

Суд першої інстанції правильно скасував реєстрацію права власності за ПАТ КБ «Приватбанк» та відновив становище, яке існувало до порушення права позивача.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 18 лютого 2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 68,80 кв.м, житловою площею 51,30 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1 .

В договорі купівлі-продажу, що оспорюється було зазначено нотаріусом, що сторони цей договір укладають на підставі рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 19.12.2008 року (справа №2-848/2008), що вступило в закону силу 28.01.2009 року, відповідно до якого встановлено, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором CVFMG100000010 від 19.07.2007року звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з господарчими будівлями, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, а також надання ПАТ КБ «Приватбанк» усіх повноважень необхідних для здійснення продажу.»

Згідно рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 23.03.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 68,80 кв.м ,житловою площею 51,30 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_1 , який був укладений 18 лютого 2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТзОВ «Естейт Селлінг».

Постановою Верховного суду від 10.04.2019 року рішення Садгірського районного суду м. Чернівців від 23 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2017 року залишено без змін.

Встановлено, що відповідно до кредитного договору № CVFMG100000010 від 19 липня 2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 52 тис. доларів США на споживчі цілі, а саме купівлю житла, а також 13 тис. доларів США на сплату страхових платежів, передбачених підпунктами 2.1.3, 2.2.7 договору.

Відповідно до договору іпотеки від 08 серпня 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , останній, на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором передав в іпотеку іпотекодержателю належне позивачу на праві власності нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок (літ. «А», дерево), загальною площею 68,9 кв. м, житловою площею 51,30 кв. м, сарай (літ. «Б», дерево).

Судом встановлено, що згідно листа прокуратури Дніпропетровської області 08.06.2018 року прокуратурою Дніпропетровської області внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000740 за ч.2 ст. 190 КК України за фактом заволодіння посадовими особами ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейт Селлінг» та приватними нотаріусами Дніпропетровського міського нотаріального округу будинком АДРЕСА_1 шляхом шахрайства.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як передбачено частинами першою-третьою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ч.1ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як визначено ч.1ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.1ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.

Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16, який у подальшому підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо вимог про державну реєстрацію прав та їх обтяжень слід зазначити наступне.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).

Функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Цей припис необхідно розуміти так, що рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

На підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем.

Отже, власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права при заявлені вимоги про витребування майна.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256 цс 18).

Крім того державний реєстратор Чернівецької міської Ради відділу Державної реєстрації речових прав є третьою особою у справі, і зобов`язати особу, яка не є відповідачем вчиняти будь-які дії не передбачено ЦПК України.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо реєстрації права власності слід скасувати та відмовити в задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення є законним та обгрунтованим.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо реєстрації права власності та відмовити в задоволенні цих вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381- 384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 18 травня 2020 року в частині зобов`язання державного реєстратора Чернівецької міської Ради відділу Державної реєстрації речових прав Чернівецької міської ради скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про право власності №15816526 про реєстрацію права власності на будинок по АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк», що внесено 04.08.2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., індексний номер 30853641 від 09.08.2016 р. і відновити становище, яке існувало до порушення права Позивача, шляхом зобов`язання державного реєстратора Чернівецької міської Ради відділу Державної реєстрації речових прав Чернівецької міської ради зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно власником будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 скасувати.

В задоволенні цих вимог відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 4 вересня 2020 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді І.М. Литвинюк

О.О. Одинак