Провадження № 2-н/337/753/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Котляр А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості, починаючи стягнення з дати подання заяви і до повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а потім 1/4 частини заробітку (доходу) виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості, починаючи стягнення з дати подання заяви і до повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов наступних висновків.

У відповідності до п.4 ч.1, ч.2 ст.161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогою про стягнення аліментів в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження цивільного судочинства призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей-однієї третини, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу встановлені статтею 163 ЦПК України.

Так, згідно п. 4 ч. 3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Натомість заявницею до заяви не додано документів або їх копій, які підтверджують проживання дітей разом з нею, що згідно ч. 5 ст. 183 СК України є обов`язковою передумовою для виникнення права на звернення до суду з заявою про стягнення аліментів тим із батьків, разом з яким проживають діти. При цьому, в самій заяві заявниця ОСОБА_1 зазначає, що діти проживають разом з нею, проте доказів на підтвердження до матеріалів заяви не додано.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відсутність документального підтвердження проживання дитини разом з заявницею, не відповідає також і передбаченому ч. 3 ст.19 ЦПК України положенню щодо безспірності заяв, для розгляду яких призначено наказне провадження.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163-165, 259, 260, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя: А.М. Котляр