Справа № 178/256/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2020 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Лісняк В.В.,

за участі секретаря: Коваль Л.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Кринички цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 28 листопада 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають одну малолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивачка зазначає, що сімейне життя не склалось у зв`язку з чим припинили шлюбні відносини і стали проживати окремо. Дитина хворіє, відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень до його повноліття та аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 2000 (двох тисяч) гривень.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, оскільки вона постійного доходу не має, перебуває в скрутному матеріальному становищі, дитина має тяжкі вади розвитку, постійно хворіє, потребує лікування, тому вона працювати немає змоги, відповідач добровільно відмовляється надавати їй допомогу на їх утримання, відповідач є працездатною особою, має можливість сплачувати аліменти.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Самко О.І. в судовому засіданні просив позовні вимоги позивачки задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Шевчук О.М. в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає частково, згодний сплачувати аліменти на дитину лише 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, в решті позовних вимог просить відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що з 28 листопада 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 28 листопада 2015 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 844. Відповідач є батьком малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 20 грудня 2019 року виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 19, і зобовязаний надавати йому допомогу. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеним 25 лютого 2020 р. депутатом Світлогірської сільської ради.

Встановлено, що позивачка здійснює догляд за малолітньою дитиною, на обліку в Управлінні соціального захисту населення Криничанської РДА не перебуває, допомогу не отримує, що підтверджується довідкою № 133, виданою 14.02.2020 р. Управлінням соціального захисту населення Криничанської РДА, дитина тяжко хворіє, відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання дитини та утримання позивачки не надає, позивачка не має можливості працювати та забезпечувати себе, оскільки доглядає хвору дитину від народження.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявність рухомого, нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно ч.2, ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до норм ст.ст. 141, 180 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч. 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачкою надані документи, які підтверджують, що відповідач є головою громадського об`єднання «Пасічники Криничанщини», членом фермерського (селянського) господарства «Золотий ранок», документи, що підтверджують право власності відповідача на нерухоме майно.

Однак, доказів, що відповідач може виплачувати саме заявлений позивачкою розмір вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі не надано.

Представник відповідача повідомила, що нерухоме майно, яке зареєстроване на відповідача, є спільною власністю подружжя, наявна судова справа про поділ майна, відповідач є головою громадського об`єднання «Пасічники Криничанщини», яке працює на громадських засадах, коштів не отримує, також він є членом фермерського (селянського) господарства «Золотий ранок», представнику відповідача не відомо стосовно отримання відповідачем доходів з фермерського господарства.

Згідно виписки з медичної карти малолітній ОСОБА_4 повторно проходив реабілітаційний курс лікування, з діагнозом спастична геміплегія, дитячий церебральний параліч із супутніми діагнозами.

Позивачка посилаючись на те, що дитина хворіє, щоденно необхідні кошти для лікування сина, утримання та догляду зазначила, що за результатами медичних оглядів дитині необхідно проходження курсів лікування, підтримуючого медикаментозного лікування, постійне проведення аналізів, фізіотерапевтичного лікування, відвідування спеціальних лікарів-фахівців, тому просила суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів і спосіб їх стягнення визначається судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи з аналізу положень ст.185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в лікуванні дитини. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Позивачка має право на звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, які мають бути підтверджені не тільки висновком лікаря про наявність хвороби, а й відповідними доказами понесених витрат, що прямо передбачено окремою нормою СК України.

Враховуючи вищевикладене, суд, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 2000 грн. та аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1000 грн.

Згідно ст.ст. 141 та 430 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат і обумовлює допущення рішення суду до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 81, 89, 141, 200, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , який народився в с. Преображенка Криничанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично мешкає в АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , що мешкає в АДРЕСА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (двох тисяч) гривень на утримання малолітнього ОСОБА_4 до його повноліття, починаючи стягнення з 03 березня 2020 року .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , який народився в с. Преображенка Криничанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично мешкає в АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , що мешкає в АДРЕСА_3 на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 03 березня 2020 року до досягнення малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , 840 грн. 80 коп. судового збору на користь держави .

Рішення про стягнення аліментів в межах платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Протягом тридцяти днів з дня проголошення на рішення суду всіма учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 05 жовтня 2020 року

Суддя: В. В. Лісняк