Справа № 189/964/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - Лукінової К.С.

При секретарі - Копиця С.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Покровської селищної ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Покровської селищної ради про позбавлення батьківських прав, яку було уточнено.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі. Шлюб між ними розірвано рішенням Покровського районного суду від 13.09.2016 року по справі №189/859/16-ц. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає разом з позивачкою. Відповідач абсолютно не приділяє дочці уваги, ніяким чином не хоче спілкуватись з нею, займатись її вихованням, ухиляється від утримання дитини, хоча, у відповідності до положень СК України, батьки повинні приділяти увагу вихованню дитини та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. ОСОБА_3 не проявляє до дочки щонайменшої батьківської турботи, ухиляється від сплати аліментів. З моменту їх розлучення та і до того, ОСОБА_3 не проявляв будь-якого інтересу до виховання дочки, тобто батько ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, це підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов. Також, за її зверненням, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Покровської селищної ради провела засідання та за його результатами зробила висновок про можливість і доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні до дитини - дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В зв`язку з вищенаведеним просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні до дитини - дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явилися. Направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про визнання позовних вимог та задоволення їх в повному обсязі.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Покровської селищної ради Андрєєва І.О. в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.6).

З копії домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 встановлено, що з 12.05.2017 року за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-9).

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , 1987 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 від 15.06.2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 офіційно розлучена з ОСОБА_3 в 2017 році. З моменту розлучення ОСОБА_3 не з`являвся до доньки ОСОБА_5 та не приймав участі у вихованні дитини. ОСОБА_3 відмовляється від сплати аліментів. (а.с.10).

Згідно характеристики на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданої виконавчим комітетом Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 22.06.2020 року №116, встановлено, що ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно. З великою любов`ю виховує свою доньку ОСОБА_5 . Нарікань від сусідів не було. До 2020 року до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась. (а.с. 11).

Відповідно до характеристики ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вихованки старшої групи, комунального закладу дошкільної освіти «Ясла-садок №2 «Казка» загального розвитку Покровської селищної ради Дніпропетровської області» від 15.06.2020 року, встановлено, що ОСОБА_6 відвідує з жовтня 2019 року. На даний час проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з мамою ОСОБА_1 , бабусею ОСОБА_7 та дідусем ОСОБА_8 . Взаємовідносини ОСОБА_5 з родиною будуються на теплій, доброзичливій основі та довірі. У вихованні дівчинки активну участь приймають бабуся ОСОБА_9 та дідусь ОСОБА_10 . Дитина доглянута, гарно одягнена, охайна, вчасно проходить необхідні медичні обстеження. (а.с.12)

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 за судовим наказом №189/1690/17 від 14.11.2017 року виданого Покровським районним судом Дніпропетровської області, встановлено, що загальна сума заборгованості станом на 31.01.2019 рік становить 8235,50 грн.

Крім того, як становлено з матеріалів справи ОСОБА_3 було складено заяву про те, що він відмовляється від батьківських прав на малолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та не заперечує проти встановлення опіки (піклування) чи усиновлення дитини будь-ким. Вказана заява 13.03.2019 року була посвідчена приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г. та зареєстровано в реєстрі за №379. (а.с.14).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Суду надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Крім того, факт ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків та не бажання їх виконувати в подальшому підтверджується та не заперечується самим відповідачем, а саме поданою ним заявою про визнання позову про позбавлення його батьківських прав.

Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Покровської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, встановлено, що комісія вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-11).

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 789-XII від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Позбавлення батьківських права є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне викання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 вищезазначеної постанови ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, ухилення від виконання батьківського обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків як позбавлення батьківських прав.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06): що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Вважаючи доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню дитини, винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками на підставі з`ясованих у справі обставин, а також враховуючи, що ставлення відповідача до своєї дитини суперечить основним засадам прав та обов`язків батьків з виховання та розвитку дитини їх інтересам, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 164, 166, 167, 171, 180-182 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Покровської селищної ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 батьківських прав у відношенні до дитини - дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Роз`яснити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 положення статті 169 Сімейного кодексу України про те, що він має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав після усунення умов, які стали підставою для позбавлення його батьківських прав й за умови, якщо на час вирішення питання судом про поновлення батьківських прав дитина не досягне повноліття.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Лукінова