ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року м. Чернівці
справа № 725/5668/19

провадження 822/709/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів Литвинюк І.М., Одинака О.О.
секретар Вовкун Н.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 24 червня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у шлюбі, який між ними було розірвано 11 жовтня 2006 року.
Під час шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою.
Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 01 лютого 2006 року з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 30% заробітку до повноліття дитини.
На даний час повнолітній син навчається у ОСОБА_4 на денній формі навчання.
Зазначала, що відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату та має у власності рухоме майно, а тому має можливість утримувати сина.
Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення ОСОБА_3 23-х років. Також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 24 червня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 який продовжує навчання, аліменти в розмірі ј частки від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 23-х років. В іншій частині відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, оскільки він потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а відповідач може таку матеріальну допомогу надавати.

При визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції врахував майновий стан сторін у справі, та визначив аліменти у розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права, а також не в повній мірі дослідив всі обставини справи.
Вказує на те, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що їх син є повнолітній та працездатний, відповідач має незадовільний стан здоров`я. Також суд першої інстанції не врахував, що на його утриманні перебуває непрацездатний батько, який потребує стороннього догляду. Суд припустився хибного висновку, про стягнення аліментів до досягнення сином 23-х років, без умови навчання дитини у вищому навчальному закладі, що порушує вимоги ст.199 СК України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вирішити питання про стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу.
Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який між ними розірвано 11 жовтня 2006 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 , якому ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилось 18 років.
ОСОБА_3 навчається на І курсі юридичного факультету денної форми навчання Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича. Термін навчання згідно договору 4 роки.
Вартість одного року навчання відповідно до копії Договору №09-058 від 11.08.2019 року становить 23 500 грн.
Згідно витребуваної судом за клопотанням позивача довідки про доходи відповідача, останній працює у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника начальника штабу та за 10 місяців 2019 року його нараховане грошове забезпечення становить 218 889,62 грн.
Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 за лютий-травень загальна сума його доходу склала 108 898,99 грн.
Позивачка відповідно до довідки виданої за місцем її роботи - ПП «Санітарія» отримала (нараховано) заробітну плату за жовтень 2019 р.- квітень 2020 р. у розмірі 27296,63 грн.
На утриманні у кожної із сторін перебувають непрацездатні батьки.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ст. 180, ч.3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У відповідності до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітню дитину, оскільки останній потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в університеті, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не повно встановив всі обставини справи, зокрема стан здоров`я відповідача є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, відповідачем на підтвердження стану його здоров`я надано довідку від 27 квітня 2020 року №223 за підписом начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 лейтенанта медичної служби ОСОБА_5 , в якій зазначено діагноз та рецепт лікаря.

На підтвердження понесення витрат на придбання ліків, відповідачем надано квитанції від 05 червня 2020 р. на загальну суму 837,40 грн., а також довідку (без зазначення вихідного номера та дати її видачі) про видачу пунктом військової частини лише деяких медичних препаратів у зв`язку з відсутністю інших на складах.

Однак, вищезазначені обставини не підтверджують того, що лікарські препарати, які рекомендовані відповідачу, придбавались ним раніше та не можуть свідчити про те, що в майбутньому необхідні медичні препарати не будуть видаватися відповідачу безкоштовно. Адже, відповідно до п.1 та п.З ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій надається безплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів та виробів медичного призначення за рецептами лікарів, а також безоплатне забезпечення санаторно-курортним лікуванням або одержання компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування.

Окрім того, відповідачем не підтверджено факт систематичного придбання ним, з моменту встановлення діагнозу, лікарських препаратів. Як вбачається із наданих відповідачем квитанцій, першою датою придбання лікарських препаратів є 05 червня 2020 р., тобто після скасування заочного рішення та призначеня справи до судового розгляду, безпосередньо перед подачею клопотання про долучення доказів від 09 червня 2020 р.

Відповідач також не надав жодного доказу на підтвердження факту проходження ним санітарно-курортного лікування.

Таким чином, надані відповідачем квитанції та довідка підтверджують лише тимчасове придбання відповідачем ліків під час розгляду справи в суді першої інстанції та жодним чином не свідчать про постійність витрат на їх придбання.

Як вбачається із оскаржуваного рішення, суд першої інстанції врахував, що на утриманні у кожної із сторін перебувають непрацездатні батьки, а отже твердження апелянта про неврахування судом першої інстанції факту перебування на утриманні відповідача непрацездатного батька, який потребує постійної підтримки та стороннього догляду, що виражається у забезпеченні батька ліками є необґрунтованим.

Також необхідно зауважити, що син проживає разом із позивачкою, що тягне за собою більше витрат, а тому призначення аліментів у розмірі менше ј частки від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на дитину порушить принцип рівності батьків у виконанні обов`язку щодо утримання дітей.

На думку апеляційного суду, визначений розмір аліментів є достатнім та відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував положення ст. 199 СК України.

Частиною 1, 2 статті 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Суд першої інстанції на вимоги ст.199 СК України уваги не звернув та не вказав в рішенні суду на необхідність стягнення аліментів до закінчення навчання.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення суду першої інстанції слід змінити в частині періоду за який стягуються аліменти. В іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційний суд залишає без змін, оскільки в цій частині воно є законним та обґрунтованим.

Щодо судових витрат на правничу допомогу
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить вирішити питання про витрати пов`язані з розглядом справи, а саме на професійну правничу допомогу.
Вказане клопотання підлягає відхиленню з наступних підстав.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 не надала документи до суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги з ОСОБА_6 та адвокатським об`єднанням «Вектор права»; звіт (акт) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, квитанцію про оплату вказаних послуг.
З урахуванням наведеного слід відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 24 червня 2020 року змінити.
Викласти другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) на період навчання сина починаючи з 10 жовтня 2019 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення ним 23 років.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відмовити ОСОБА_2 у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.Б. Перепелюк
Судді: І.М. Литвинюк
О.О. Одинак