Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1321/20

Номер провадження: 4-с/511/4/20

30 вересня 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

за участю секретаря судового засідання Чернецької А.В.,

за участю: скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),

встановив:

03.08.2020 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просила:

- визнати бездіяльність державного виконавця Другого Суворівського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції неправомірною, що полягає ненаданні розрахунку заборгованості з аліментів згідно виконавчого листа № 511/1816/16 від 18.10.2016 року;

- зобов`язати державного виконавця Другого Суворівського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції надати розрахунок заборгованості з аліментів згідно виконавчого листа № 511/1816/16 від 18.10.2016 року.

В обґрунтування своєї скарги скаржник зазначив, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.10.2016 року були задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку та доходів, починаючи з 08.08.2016 року до 03.07.2028 року, тобто до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 18.10.2016 року. На підставі цього рішення 18.10.2016 року були видані виконавчі листи.

20.10.2016 року державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 52698695. 08.04.2019 року державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області передали виконавче провадження ВП 52698695 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 17.04.2019 року старшим державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про прийняття виконавчого провадження ВП 52698695 з примусового виконання. 13.05.2020 року в інтересах скаржника адвокатом було направлено адвокатський запит до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому адвокатом було запитано розрахунок заборгованості по аліментах з квітня 2019 року ( з моменту прийняття ВП до свого провадження) по травень 2020 року. 31.06.2020 року скаржником було направлено ще один запит на Урядову гарячу лінію за реєстраційним номером БО-10856157 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області, на який скаржник отримала відповідь за номером Б-423-10/н-04 від 14.07.2020 року і якій було запропоновано звернутися до Другого Суворівського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області. До теперішнього часу вона не отримала жодної інформації щодо наявної у неї суми заборгованості та відповідно обґрунтовань її нарахування.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду від 04.08.2020 року скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду від 17.08.2020 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні свою скаргу підтримала в повному обсязі. Просила суд задовольнити її посилаючись на підстави викладені в скарзі. Також зазначала, що на теперішній час, фактичний борг по аліментах за період 04.2019 року по 01.09.2020 року складає 29942грн. Також, зазначила, що незважаючи на систематичну заборгованість боржника ОСОБА_2 , в матеріалах виконавчого провадження відсутні тимчасові обмеження прав боржника до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Державний виконавець Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, надав суду заперечення на скаргу ( а.с.127).

Заслухавши доводи скаржника, вивчивши матеріали справи та давши оцінку обґрунтованості доводів скарги, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Обов`язковість рішення суду, як одна з засад судочинства встановлена нормами Конституції України, які є нормами прямої дії. Недотримання цього принципу порушує правовий порядок, встановлений державою.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Як зазначено в Ухвалі ВСУ від 11.03.2019 року справа № 2-1614/08, провадження № 61-3466ск19, згідно з частиною третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем в порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом встановлено, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.10.2016 року були задоволені частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та непрацездатної дружини. Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Богуслав Київської області на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.08.2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку та доходів, починаючи з 08.08.2016 року до 03.07.2028 року, тобто до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набрало законної сили 18.10.2016 року.

На підставі цього рішення 18.10.2013 року були видані виконавчі листи. ( а.с. 75)

20.10.2016 року державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП 52698695. ( зворотній бік а.с. 76)

08.04.2019 року державним виконавцем Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області винесена постанова про передачу виконавчого провадження ВП 52698695 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ( а.с. 109).

17.04.2019 року старшим державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про прийняття виконавче провадження ВП 52698695 з примусового виконання. ( а.с.110).

13.05.2020 року в інтересах скаржника адвокатом було направлено адвокатський запит до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому адвокатом було запитано розрахунок заборгованості по аліментах з квітня 2019 року ( з моменту прийняття ВП до свого провадження) по травень 2020 року.

31.06.2020 року скаржником було направлено ще один запит на Урядову гарячу лінію за реєстраційним номером БО-10856157 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області, на який скаржник отримала відповідь за номером Б-423-10/н-04 від 14.07.2020 року і якій було запропоновано звернутися до Другого Суворівського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень серед іншого зобов`язані письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ВП №52698695 станом на 01.09.2020року заборгованість по аліментах складає 20478,68грн.,що перевищує суму платежів за три місяці, який наданий в судове засідання.

Скаржник зазначає, що фактичний борг по сплаті аліментів за період 04.2019 року по 01.09.2020 року складає 29942грн.

Так, в якості обґрунтування мотивів своєї скарги, ОСОБА_1 приєднані до матеріалів справи Виписки з її банківського рахунку про перерахування коштів. ( а.с. 132-139)

Відповідно до пунктів 3,4 розділу ХXI «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затверджену Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстровану в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 - у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, виданих стягувачем чи боржником, заяв та (або) розписок стягувача, інформації про середню заробітку плату працівника для цієї місцевості, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувачу та боржнику,зокрема, за подання заяви стягувачем або боржником.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» - судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати виходячи з правил ст. 74 Закону N 606-XIV ( 606-14 ), відповідних норм сімейного законодавства, а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146 ( 146-93-п ) (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Згідно із п.п. 3,18,23,24 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» - при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 7 Постанови від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» - у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії старшого державного виконавця Другого Суворівського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Дойчевої Вікторії Юріївни щодо не отримання боржником ОСОБА_1 розрахунку заборгованості з аліментів з 17.04.2019 року по теперішній час, який зобов`язаний він був довести до відома сторін є неправомірними, оскільки не доведено належними та допустими доказами, що усі процесуальні документи по виконавчому провадженню були своєчасно надіслані на адресу скаржника для ознайомлення, не встановлено таких і в судовому засіданні під час розгляду скарги та зобов`язати старшого державного виконавця Другого Суворівського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Дойчеву В.Ю. скласти належний розрахунок заборгованості з аліментів з урахуванням виписок з банківського рахунку ОСОБА_1 про перерахування коштів, згідно виконавчого листа № 511/1816/16 від 18.10.2016 року за період з 17.04.2019 року по теперішній час.

Таким чином, скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, виносяться державним виконавцем за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.03.2017 ОСОБА_3 ,2010 року народження, є дитиною інвалідом підгрупи «А». ( а.с.146) , діагноз дитячий аутизм з когнітивною недостатністю та рецептивно-експресивними порушеннями мови. F-84.0, F-80.1, F-80.2 ( а.с. 147)

Виходячи зі змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, закон зобов`язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження зазначених прав боржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447, 448, 449, 450,451,453 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України Про виконавче провадження, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), задовольнити.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Другого Суворівського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Дойчевої Вікторії Юріївни неправомірною, що полягає ненаданні розрахунку заборгованості з аліментів згідно виконавчого листа № 511/1816/16 від 18.10.2016 року, за період з 17.04.2019 року по теперішній час.

Зобов`язати старшого державного виконавця Другого Суворівського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Дойчеву Вікторію Юріївну надати розрахунок заборгованості з аліментів згідно виконавчого листа № 511/1816/16 від 18.10.2016 року за період з 17.04.2019 року по теперішній час.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 09.10.2020 року.

Суддя С. І. Гринчак