Постанова

Іменем України

19 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 755/160/16

провадження № 61-41653св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - публічне акціонерне товариство «Банк Форум», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»,

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2018 року в складі суддів: Прокопчук Н. О., Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 128,30 доларів США, пеню в розмірі 220 495,20 грн та штраф в розмірі 5 000 грн.

Позов мотивований тим, що 12 липня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум»), який в подальшому змінив своє найменування на ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 0059/07/00-Z. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 100 000 доларів США, строком до 11 липня 2017 року. За користування кредитними коштами в розмірі 40 000 доларів США встановлюється плата в розмірі 10% процентів річних, за користування кредитними коштами в розмірі 60 000 доларів США встановлюється плата в розмірі 12% процентів річних. Банк у повній мірі виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Проте, ОСОБА_1 своєчасно не повернула кредитні кошті. У зв`язку із порушенням умов кредитного договору 17 листопада 2015 року банк направив ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, яка залишилась без виконання.

Станом на 06 липня 2017 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 19 128,30 доларів США основної заборгованості, яка складається з: простроченої заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі 15 489,60 доларів США, поточної заборгованість по поверненню кредитних коштів - 526,00 доларів США, простроченої заборгованість за нарахованими процентами - 2 925,85 доларів США, поточної заборгованості за нарахованими процентами - 186,85 доларів США; 220 495,20 грн пені та 5 000 грн штрафу.

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Банк Форум», в якому просила визнати недійсним кредитний договір № 0059/07/00-Z від 12 липня 2007 року, укладений між нею та АКБ «Банк Форум»; визнати недійсним договір іпотеки від 15 серпня 2007 року, укладений 15 серпня 2007 року між нею та АКБ «Форум», відповідно до якого предметом іпотеки є земельна ділянка, загальною площею 0,0638 га, яка розташована в с. Старі Безрадичі Обухівського району Київської області.

Зустрічний позов мотивований тим, що в умовах оспорюваного кредитного договору банком не визначено порядок надання кредиту. Вважає, що в змісті кредитного договору та інших додаткових угод відсутні встановлені законодавством обов`язкові умови, які необхідні для їх укладення, а саме: не наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача, тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту); не встановлено дати видачі кредиту та інші умови надання кредиту, зокрема про можливі настання валютних ризиків для позичальника; річна відсоткова ставка за кредитом не визначена належним чином; не встановлено інфляційного застереження та відсутні належні дані і відомості, відносно домовленості про розрахунки індексації. Зазначає, що ефективна ставка відсотка (реальна процентна ставка) та сукупна вартість кредиту (абсолютне значення подорожчання кредиту) в договорах кредиту не визначені, реальна процента ставка є завищеною. Наведені розбіжності, являються такими, що поліпшують умови банку. Банк приховав від позичальника повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів позичальника в оману, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні первісного позову про стягнення кредитної заборгованості, вважав недоведеним розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком; відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними, виходив з того, що оспорюванні ОСОБА_1 договори укладені з дотриманням вимог закону, відповідали вільному волевиявленню сторін та не містили обману з боку банку.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 26 липня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк Форум» задоволено частково, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року в частині відмови в задоволенні первісного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0059/07/00-Z від 12 липня 2007 року станом на 06 липня 2017 року в розмірі 19 128,30 доларів США, 220 495,20 грн пені.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В інший частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісного позову, виходив з того, що зазначені в розрахунку складові заборгованості підтверджуються письмовими доказами, зокрема випискою по рахунку; розрахунок заборгованості відповідає вимогам закону та умовам договору.

Апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , погодився з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення її позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що доказами наявності боргу позичальника перед банком є первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку. Апеляційним судом самостійно витребувано виписку по рахунку; виписка по рахунку банком не завірена; призначаючи за її клопотанням судову експертизу, апеляційний суд самостійно включив питання, які стосуються предмету доказування за первісним позовом, у зв`язку з чим вона не оплачувала експертизу; в задоволенні повторного клопотання про призначення судової експертизи відмовлено. Право банку нараховувати проценти припинилося 17 листопада 2015 року, після направлення вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, проте банком нараховані проценти до 06 липня 2017 року.

Зазначає, що вона була введена в оману при укладені кредитного та іпотечного договорів. Перед укладанням кредитного договору банк не надав їй у письмовій формі об`єктивної, повної та достовірної інформації про умови кредитування та про орієнтовну сукупну вартість кредиту; приховав фактичне значення подорожчання кредиту; не попередив, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач. Умови кредитного договору є неконкретними та несправедливими відносно неї.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та узагальнення його доводів

У жовтні 2018 року до суду касаційної інстанції від ПАТ «Банк Форум» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому товариство просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін, посилаючись на безпідставність доводів ОСОБА_1 , оскільки виписка по рахунку була надана до суду першої інстанції, що підтверджується супровідним листом з відтиском штемпеля суду першої інстанції. Надана виписка по рахунку не є копією, тому відсутня необхідність її засвідчувати. ОСОБА_1 була ознайомлена з всіма умовами кредитного договору та тривалий час їх виконувала.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та витребувано її з суду першої інстанції. Зупинине виконання постанови Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У вересні 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2019 року справа за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Форум» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки призначена до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2020 року залучено до участі в справі правонаступника ПАТ «Банк Форум» - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

12 липня 2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 0059/07/00-Z, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі в розмірі 100 000 доларів США, строком по 11 липня 2017 року.

Відповідно до пункту 1.3 кредитного договору за користування кредитними коштами в розмірі 40 000 доларів США встановлюється плата в розмірі 10% процентів річних, за користування кредитними коштами в розмірі 60 000 доларів США встановлюється плата в розмірі 12% процентів річних.

ПАТ «БАНК ФОРУМ» 12 липня 2007 року перерахував на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 60 000 доларів США та 40 000 доларів США.

10 серпня 2007 року, 01 квітня 2009 року, 21 червня 2012 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 укладенні додаткові угоди до кредитного договору № 0059/07/00-Z від 12 липня 2007 року, згідно яких погоджено: забезпечення повернення кредитних коштів договором іпотеки земельної ділянки; проценту ставку за користування кредитними коштами в розмірі 12% річних; повернення боргу частинами не менше 918 доларів США, щомісячно; порядок сплати процентів.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 15 серпня 2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мегедь Л. К, зареєстрований в реєстрі за № 8.

Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка, площею 0,0638 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована в с. Старі Безрадичі Обухівського району Київської області.

Згідно наданого банком розрахунку, у зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань станом на 06 липня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 19 128,30 доларів США основної заборгованості, яка складається з: простроченої заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі 15 489,60 доларів США, поточної заборгованість по поверненню кредитних коштів - 526 доларів США; простроченої заборгованість за нарахованими процентами - 2 925,85 доларів США; поточної заборгованості за нарахованими процентами - 186,85 доларів США; заборгованість по пені в розмірі 220 495,20, заборгованість по штрафам у розмірі 5 000 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до пункту 3.2.2 кредитного договору № 0059/07/00-Z від 12 липня 2007 року банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

17 липня 2015 року ПАТ «Форум Банк» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про дострокове виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) наведено такий правовий висновок.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строкукредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом, на вищезазначене уваги не звернув, що призвело до стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 0059/07/00-Z від 12 липня 2007 року станом на 06 липня 2017 року, яка включає нараховані проценти та пеню після пред`явлення до неї вимоги про дострокове повернення кредитних коштів (17 листопада 2015 року).

З огляду на вказане постанова апеляційного суду в частині вирішення первісного позову підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати вищевикладене та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Крім того, під час нового розгляду справи апеляційному суду слід врахувати обсяг прав та обов`язків, який перейшов до товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 002/19/5 від 26 березня 2019 року.

Разом з тим, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладання кредитного договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За змістом частини п`ятої статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладання кредитного договору) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім процентної ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення є несправедливими і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судами встановлено, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов; ОСОБА_1 на момент укладання кредитного договору не заявляла додаткових вимог щодо умов договору та в подальшому виконувала їх, договір містить повну інформацію щодо умов кредитування: строк кредитування, процентну ставку за користування кредитом, строки сплати платежів, мету, для реалізації якої споживчий кредит може бути витрачений, а також права та обов`язки сторін, порядок розрахунків, відповідальність за порушення зобов`язань.

Обґрунтовуючи відсутність підстав для застосування положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якими також мотивовано зустрічний позов, суди дійшли правильного висновку про те, що умови укладеного між сторонами договору містять інформацію щодо розміру процентної ставки, сукупних послуг позичальника, порядку погашення кредиту та періодичності платежів.

Крім того, пунктом 7.2 кредитного договору передбачено, що сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і зобов`язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей договір відображає повне розуміння сторонами предмета та інших питань, зазначених в цьому договорі. Всі попередні заяви, домовленості чи угоди між сторонами з предмета цього договору анулюються з моменту набрання чинності цим договором в частині, що суперечать умовам цього договору.

Згідно з пунктом 7.4 кредитного договору позичальником отримано умови кредитування відповідно до пункту 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до укладення цього договору.

Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги про те, що на час укладання кредитного договору в ОСОБА_1 була відсутня інформація щодо сукупної вартості кредиту, а також про те, що цей договір укладений з використанням банком нечесної підприємницької практики.

Доводи касаційної скарги про те, що банк не попередив позичальника, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач, не свідчать про недійсність кредитного та іпотечного договору.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про визнання недійсним кредитного та іпотечного договору у зв`язку з його безпідставністю та недоведеністю заявлених ОСОБА_1 вимог.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктами 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В силу вищенаведених положень статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) у Верховного Суду відсутні процесуальні можливості з`ясувати дійсні обставини справи та оцінити докази, які не були досліджені судами попередніх інстанцій, що перешкоджає Верховному Суду ухвалити нове судове рішення.

Враховуючи, що апеляційним судом при задоволенні первісного позову не встановлені фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, постанова апеляційного суду в цій частині не може вважатись законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд. В частині вирішення зустрічного позову постанова апеляційного суду підлягають залишенню без змін.

Ураховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2018 року зупинене виконання постанови Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2018 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення в частині, що залишена касаційним судом без змін, підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2018 року в частині вирішення первісного позову публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до апеляційного суду.

В решті постанову Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2018 року в частині, що залишена касаційним судом без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов