Житомирський апеляційний суд
Справа №273/2264/19 Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 70 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Літвин О.О. у м.Новоград-Волинському

у цивільній справі №273/2264/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:
У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом. Просив суд зменшити розмір стягнутих аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 із 1/3 частини до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати встановлений судом зменшений розмір аліментів від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування заявлених вимог зазначав, що до 23.01.2015 року перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області шлюб між ними розірвано та з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25 листопада 2014 року до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказав, що із часу ухвалення рішення у нього значно змінився матеріальний та сімейний стан, суттєво погіршилося здоров`я, а саме: під час участі у бойових діях в антитерористичній операції на Сході України отримав тяжку травму, що призвело до 15% втрати працездатності; одружився із ОСОБА_6 , яка не працює у зв`язку із вагітністю та у якої є двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, проте вони перебувають на його утриманні; крім того на його утриманні перебуває його непрацездатна бабуся ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зазначив, що власного житла не має, а тому змушений орендувати квартиру. Виходячи із наведеного просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2020 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, присуджених за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/4559/14 від 23.12.2014 року, та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Виконавчий лист 285/4559/14 від 23.12.2014 року, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом, вирішено відкликати після сплати ОСОБА_2 заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а у випадку відсутності боргу після набрання даним рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що суд першої інстанції не надав неналежної оцінки поданим позивачем доказам, оскільки останні не свідчать про погіршення його матеріального становища. Навіть після відрахування аліментів у нього залишається достатньо коштів, а враховуючи стан здоров`я дитини, яка має вади здоров`я, та необхідність її постійного лікування, а також враховуючи її (відповідачки) дохід, розмір аліментів, визначених рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23.12.2014 року є справедливим та необхідним для гармонійного розвитку дитини, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог в розумінні положень ст. 192 СК України.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої позивач сплачує на користь відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно з виконавчим листом №285/4559/14, виданим Новоград-Волинським міськрайонним судом 23.12.2014 року.

З розрахунку заборгованості Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 24.10.2019 року слідує, що щомісячна сума аліментів на утримання доньки позивача становить в середньому 5 600 грн., при фактичній сплаті позивачем суми у 2000 грн. щомісячно.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 зазначив наступні обставини, що стали підставою для його звернення до суду в порядку ст.192 СК України з часу ухвалення судового рішення.

Так, з 2016 року внаслідок мінно-вибухової травми ОСОБА_2 отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравматичне ураження обох вух, внаслідок чого, з 13.03.2017 на підставі акту огляду МСЕК №500 йому визначено ступінь втрати професійної працездатності на 15%. Крім того, стан його здоров`я постійно погіршується, зокрема в березні 2020 року він тричі звертався до лікарів з наслідком повторних ЗЧМТ, потребує постійного лікування та обстеження (а.с.23, 129-136, 141-144).

23.08.2019 року ОСОБА_2 вдруге одружився.

Довідкою Васьковицької сільської ради від 13.11.2018 підтверджено факт того, що позивач веде догляд за своєю бабусею ОСОБА_7 , 1940 року народження, яка знаходиться на його утриманні (а.с.21).

Відповідно до договору найму житла (квартири) встановлено, що найм квартири позивачем у м. Києві з грудня 2019 року, коштує йому 7 000 грн. орендної плати щомісячно.

З довідки в/ч НОМЕР_1 від 30.03.2020 вбачається, що ОСОБА_2 щомісячно сплачує аліменти в розмірі 33% від заробітної плати, внаслідок чого при заробітній платі в 16 980 грн. він фактично отримує на руки лише 8 464, 80 грн., що з урахуванням вказаних обставин є недостатнім для належного забезпечення його сім`ї.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції враховуючи, що позивач є учасником бойових дій з втратою працездатності на 15 %, має іншу сім`ю та утримує особу похилого віку, проживає в м.Києві, у зв`язку з чим, змушений винаймати житло, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі, зазначеному у позові, а саме ј частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Що стосується вимоги про стягнення аліментів з дня пред`явлення позову, тобто з 05 грудня 2019 року, то суд правильно вважавє, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки змінений розмір аліментів, згідно положень п.23 ПП ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, стягується з дня набрання рішенням законної сили.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до п. 4 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що положення ст. 192 СК України не містять вичерпного переліку обставин та підстав, що можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, оскільки ч. 1 вказаної норми передбачає можливість наявності інших обставин, що можуть слугувати підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Із матеріалів справи вбачається, що з часу ухвалення рішення стан здоров`я позивача погіршився, на його утриманні перебувають його друга дружина та бабуся, також змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в достатній мірі досліджені обставини справи, та враховано погіршення стану здоров`я, що призвело до втрати працездатності на 15%, наявність у позивача іншої сім`ї та утриманця похилого віку, а також додаткові витрати на оренду житла у м. Києві у зв`язку із відсутністю власного. Відтак суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 192 СК України і правильно вирішив спір, визначивши момент стягнення відповідно до п.23 ПП ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року. Висновки суду грунтуються на положеннях ч.2 ст. 182, ч.3 ст.184 СК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому в розумінні положень ст. 375 ЦПК України підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складено 22.09.2020 року.