Справа № 215/1875/16-ц
2-п/214/32/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Шевченко Ю.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просить: скасувати заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності.

В обґрунтування заяви вказує наступне. Вказаним рішенням, було повністю задоволено позов. Не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним, необґрунтованим, ухваленим з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав доведеними, що порушує його права. Вказує, що дана справа надійшла з Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області і була передана для розгляду до провадження судді Прасолову В.М. Вважає, що головуючий суддя Прасолов В.М. повинен був, з урахуванням норм ст.187 ЦПК України, постановити ухвалу про прийняття справи до свого провадження. З урахуванням ст.190 ЦПК України - ухвала про прийняття справи до свого провадження надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 ЦПК України. Вказує, що суддя Прасолов В.М. зазначені вимоги законодавства виконані не були, ухвала про прийняття справи до свого провадження не постановлялася, не зрозуміло, в загальному чи спрощеному позовному провадженні судом було призначено розгляд даної цивільної справи.Вказує, що взагалі не знав, що дану справу було передано для розгляду до Саксаганського районного суду. Про вищезазначене рішення дізнався лише завдяки сайту, 4 березня 2020 року, звернувся до Саксаганського районного суду з заявами про надання копії даного рішення, яке отримав 4 березня 2020 року. Згідно матеріалів судової справи, його прендстаник ОСОБА_5 , не був повідомлений. Згідно рішення відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про причини неявки в судове засідання не надав, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов, у зв`язку з чим, на підставі ст.280 ЦПК України, за згодою представника позивачки ОСОБА_3 та позивачки ОСОБА_4 , судом проведено заочний розгляд справи. Вказує, що 28 січня 2020 року, перебував на стаціонарному лікуванні в медичному закладі КЗ «Криворізької міської лікарні №5» ДОР», згодний надати виписний епікриз особисто судді на судовому засіданні для ознайомлення без долучення епікризу до матеріалів судової справи. У в`язку з стаціонарним лікуванням, в будь якому разі не міг бути присутнім 28 січня 2020 року в судовому засіданні. Проте, будь-яких повідомлень з Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу про виклик до суду або по даній цивільній справі не отримував. Окрім того, будь-яких повідомлень з Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу про виклик до суду не отримував його представник адвокат Горбенко В.С. Надати письмову згоду на отримання смс повідомлень з суду ані йому, ані адвокату ніхто ніколи не пропонував. Відповідно до змісту глави 7 Цивільного процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик (ч.ч.1,3 ст.128 ЦПК України), при цьому судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання (ч.5 ст.128 ЦПК України) Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.1,3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України). Чинним цивільним процесуальним законодавством інший порядок інформування учасників справи про дату, час та місце розгляду справи не визначено. Остання відома йому дата розгляду даної справи за яку я був повідомлений Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу це дата, призначена Жовтневим районним судом - 24 вересня 2019 року. В матеріалах даної судової справи знаходиться довідка про начебто смс повідомлення його Саксаганським районним суду м. Кривого Рогу про призначення судових засідань. Зазначає, що ця довідка не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Зазначає, що не можна вважати, що Саксаганський районний суд належним чином повідомив відповідача та його адвоката про дату, час і місце судового засідання, смс повідомлення з Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу не отримував і не знав що по даній судовій справі відкрито провадження в Саксаганському районному суді Вказує, що за таких він та його представник були позбавлені права приймати участь у содовому засіданні і права на подання до суду відзиву на позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , або на подання зустрічної позовної заяви. Згідно до зазначеного рішення, суд вважає належними доказами: свідоцтво про право власності (т.№ 1, а.с.9), технічний паспорт (а.с.10-11), звіт (а.с.15-42), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме права власності на спірну квартиру, її технічні характеристики, вартість; суд вважає належними доказами: рішення суду (а.с.12), свідоцтво про зміну імені (а.с.13), свідоцтво про шлюб (а.с.14), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме наявності родинних стосунків. Наполягає, що дані ствердження суду не відповідають дійсності, адже дослідити оригінали вищезазначених документів суд не мав можливості, оскільки 28.01.2020 року проводив розгляд даної цивільної справи в заочному порядку, без проведення судового засідання, за відсутності сторін та учасників справи. При цьому, в матеріалах цивільної наявні лише жодним чином не завірені копії вищезазначених документів. Згідно рішення, у судовому засіданні встановлено, що спірна квартира належить відповідачу та позивачкам, останні мають право розпорядитися належними їм частками, але ці частки не визначені. Не згоден з даним ствердженням суду першої інстанції, адже згідно пп.6 п.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися. Стверджує, що ніколи не заперечував проти добровільного нотаріального визначення часток співвласників у спільній сумісній власності спірної квартири, але до нього з цим питанням ніхто, ніколи не звертався. Зазначає, що позивачі приховали від суду і не вказали у позові що вони неодноразово проводили досудове врегулювання даного спору у спосіб вчинення домашнього насилля у сім`ї над інвалідом, яким є він, відповідач по даній судовій справі. Вказує, що позивачка ОСОБА_3 приховала від суду і не вказала у позові що не отримавши бажаного результату від знущання над ним, відповідачем, і вчиненням насилля над відповідачем який є інвалідом другої групи, перейшла до прямих погроз і залякування. Зазначає, що усвідомлюючи що відповідач не має належної для свого захисту освіти, ОСОБА_3 неодноразово погрожувала відповідачу що у нього на вистачить грошей з його пенсії на отримання кваліфікованої правової допомоги для свого захисту, а вона, ОСОБА_3 , як діючий фахівець в питаннях права, а також як працівник суду, приложить всіх зусиль, і використає не тільки свої зв`язки але і не пошкодує грошей щоб у судовому порядку позбавити відповідача квартири взагалі, та ще і покладе судові витрати на відповідача, наголошуючи при цьому, що для неї як для працівника суду питання позбавити відповідача даної по судовій справі квартири тільки питання часу. Зазначає, що ухвалене у такий спосіб судове рішення на користь ОСОБА_3 , яка є працівником суду, ставить під сумнів неупередженість суду, та очевидний вплив ОСОБА_3 на рішення суду, також враховуючи швидкісний спосіб ухвалення судом даного рішення, вимушений поставити під сумнів відсутність корупційної складової в отриманні у такий спосіб судового рішення, при якому суду його думка щодо позову і будь кого присутність при розгляді справи були не потрібні взагалі. Згідно до зазначеного рішення, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст.372ч.2 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Вказує, що суд не прийняв до уваги, що в даному конкретному випадку (поділ часток спірної квартири), у зв`язку з його інвалідністю, законодавець відходить від рівності часток у спільній сумісній власності, таким чином, ухвалюючи зазначене рішення, допустив порушення вимог законодавства. Вказує, що визначення часток у праві власності на спірну не має жодного відношення до спільного сумісного майна подружжя і не може регулюватися ст.ст.60, 69, 70 СК України. Під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи ним було встановлено, що у дана позовна заява не підписувалась ОСОБА_4 , а навпроти її прізвища стоїть зовсім інший підпис, це може точно стверджувати, так як добре знає підпис колишньої дружини. Цей підроблений підпис, дуже схожий на підпис ОСОБА_3 , який також стоїть у позовній заяві, біля підробленого підпису ОСОБА_4 . Вважає, що в даному випадку має місце підроблення документу та використання підробленого документу. З цього питання має наміри звернутися до правоохоронних органів, для проведення, в рамках кримінального провадження, судової почеркознавчої експертизи та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. Вказує, що жодного разу ОСОБА_4 не була в жодному з судових засідань, за весь час знаходження даної судової справи, як в цьому так і в іншому суді, та не надавала обґрунтувань виникнення спору який призвів до позову, що взагалі ставить під сумнів її обізнаність про існування даної позовної заяви та даної судової справи. Під час ознайомлення з матеріалами справи ним було встановлено, що ОСОБА_4 судовий збір не сплачувала і в матеріалах справи відсутня квитанція про сплату судового збору ОСОБА_4 , в матеріалах справи відсутні жодні докази, щодо можливого звільнення позивача ОСОБА_4 від сплати судового збору. Суд всупереч діючого законодавства України, стягнув з відповідача, інваліда війни 2-ї групи, особи яка віднесена до постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії витрати по оплаті судового збору, що є порушенням, як законодавства України, так і його прав. Вказаним рішенням безпідставно на користь одного із позивачів, яким є працівник суду ОСОБА_3 з нього стягнуто їй на правову допомогу дві тисячі гривен за відсутності в матеріалах справи будь-якого акту виконаних робіт по наданій правовій допомозі, але такий акт за матеріалами судової справи передбачений договором ОСОБА_3 з правозахисником, цим договором до правової допомоги віднесено також витрати правозахисника на заправку бензином його власного авто. Вказує, що при ухваленні даного рішення суд не взяв до уваги що відповідач ОСОБА_2 взяв на себе, і несе його до цього часу, тягар оплати на утримання майже половини майна яке знаходиться в сумісній власності і добросовісно утримує це майно на протязі всього часу щомісячно сплачуються кошти за його утримання на відміну від позивачів, які є співвласниками цього майна згідно даної судової справи. Вказує, що позивачки за весь час знаходження даної квартири у власності, як і до цього, починаючи з 1992 року, жодного разу не сплатили жодної копійки за утримання даного майна, що може бути підтверджено тільки відповідними запитами суду до комунальних служб міста.

У судовому засіданні відповідач підтримав заяву про перегляд заочного рішення та її зміст. Крім того, пояснив, що від не заперечує проти поділу квартири. Також пояснив, що спірна квартира була придбана за його гроші, які йому виділило міністерство, перерахувавши виконкому, а останній придбав цю квартиру. Також зазначив, що на час придбання квартири перебував в шлюбі, придбав квартиру для себе.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти скасування заочного рішення.

Вислухавши відповідача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні встановлено, що рішення по даній справі прийнято за наслідками заочного розгляду. При цьому суду виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 викликався судом належним чином, так як в матеріалах справи наявна довідка про те, що відповідач отримав СМС-повідомлення (т.№2, а.с.116), про те, що судове засідання призначене на 28 січня 2020 року. Як це вбачається з матеріалів справи, відповідач з 15 січня 2020 року по 2 лютого 2020 року перебував на стаціонарному лікуванні, а тому не з`явився до суду та не повідомив суд про причини неявки з поважних причин

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В своїй заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилається на те, що позивачка ОСОБА_4 на підписувала позов. Під час розгляду справи відповідач зазначив, що спірна квартира придбана за рахунок виділених йому особисто коштів. Як вбачається з матеріалів справи позивачки та відповідач набули права власності на спірну квартиру внаслідок її приватизації.

Зазначення відповідачем фактичних обставин щодо підписання позову позивачкою ОСОБА_4 та щодо придбання квартири, на переконання суду, є доказами, так як безпосередньо стосуються вирішення справи. Ці докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. ст. 288, 258-260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності - задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду від 28 січня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 21 вересня 2020 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов