Справа № 304/1036/20 Провадження № 2/304/350/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Гевці В. М.,

за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/1036/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1998 по 2014 роки. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою. На даний час остання навчається в Ужгородському національному університеті на денній формі навчання, а також в Ужгородській філії ТзОВ Медичний коледж «Монада», за який, згідно з договором про надання освітніх послуг від 27.07.2017, щороку сплачує за навчання. Відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати їх спільну дитину. У зв`язку з наведеним позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить суд стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 1998 року, який було розірвано 17 грудня 2014 року, що підтверджується рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2014 року (а. с. 12-14).

Сторони у справі мають повнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 7).

ОСОБА_3 є студенткою другого курсу денної форми навчання хімічного факультету Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет». Термін закінчення навчання - 30 червня 2024 року, що підтверджується довідкою № 70 від 05 серпня 2020 року, виданою Державним вищим навчальним закладом «Ужгородський національний університет» (а. с. 8).

При цьому, з Договорів про навчання в Ужгородській філії Товариства з обмеженою відповідальністю Медичний коледж «Монада» від 27.07.2017 та 10.09.2019, відповідно, вбачається, що ОСОБА_3 є студенткою заочної форми навчання Ужгородської філії Товариства з обмеженою відповідальністю Медичний коледж «Монада», з метою отримання фармацевтичної освіти та набуття кваліфікації фармацевт на засадах повної оплати такою витрат на навчання (а. с. 9, 10).

Довідкою про склад сім`ї №479 від 12.08.2020 (а. с. 15) підтверджено, що ОСОБА_3 фактично проживає разом з позивачкою.

В той же час, суду не надано доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Не надано суду також інформації стосовно матеріального стану сторін.

Статтями 141, 155 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язанні утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з позовом має той із батьків, з ким проживає дитина, а також остання.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» викладених у пункті 20, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, в даній ситуації суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, при цьому дитина, яка підлягає утриманню має вік більше 18 років, але менше 23; вона продовжує навчання; потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку допомогу, у зв`язку із чим з відповідача необхідно стягнути аліменти.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд відповідно до статті 200 СК України, враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- відсутність у матеріалах справи доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- відсутність у матеріалах справи доказів про наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

- відсутність у матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- враховується також можливість надання утримання другим із батьків.

Крім того, судом враховано, що відповідач позовні вимоги визнав, наслідком чого є ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

У цих правовідносинах розмір аліментів необхідно визначити в твердій грошовій сумі, що відповідає приписам ст. 200 СК України.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення повністю: з ОСОБА_2 належить стягувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 2500 грн щомісяця, починаючи з 25 серпня 2020 року і до 30 червня 2024 року, тобто до закінчення повнолітньою дитиною навчання.

Крім цього, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

З огляду на наведене та керуючись ст. ст. 141, 155, 182, 199, 200 СК України, ст. ст. 6-13, 76, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн (дві тисячі п`ятсот грн. 00 коп.) щомісяця, починаючи з 25 серпня 2020 року і до 30 червня 2024 року , тобто до закінчення повнолітньою донькою навчання, з індексацією суми аліментів відповідно до закону.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 .

Головуюча: Гевці В. М.