ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2803/19 Номер провадження 22-ц/814/1888/20Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д. О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 травня 2020 року у складі судді Зоріної Д.О.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод дорожніх машин», за участю третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, про встановлення факту нещасного випадку, визнання акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 недійсним, зобов`язання видати акт за формою Н-1, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод дорожніх машин», за участю третьої особи - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, в якому просив визнати нещасний випадок, який стався 02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний з виробництвом; зобов`язати відповідача скласти та видати акт розслідування нещасного випадку, що стався 02 квітня 2018 року за формою Н-1; визнати недійсним та скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 02 квітня 2018 року, за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року; визнати нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 04 липня 2018 року під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний з виробництвом; визнати недійсним та скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 за формою Н-5, затверджений головою правління - Генеральним директором Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод дорожніх машин» 18 жовтня 2018 року; зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Кременчуцький завод дорожніх машин» скласти та видати акт розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 04 липня 2018 року під час виконання ним трудових обов`язків, за формою Н-1, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод дорожніх машин» на його користь завдану моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Позов мотивовано тим, що 02 квітня 2018 року та 4 липня 2018 року під час виконання трудових обов`язків у ПрАТ «Кредмаш» він отримав травми: травматичну ампутацію нігтьової фаланги ІІІ пальця лівої кісті та забій м`яких тканин голови та правого ліктьового суглобу, за результатами розслідування яких відповідачем безпідставно складено акти за формою Н-5 та визнано нещасні випадки такими, що не пов`язані з виробництвом.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 04 липня 2018 року під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний з виробництвом.

Визнано недійсним та скасовано акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 за формою Н-5, затверджений головою правління - Генеральним директором Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький завод дорожніх машин» 18 жовтня 2018 року.

Зобов`язано ПрАТ «Кременчуцький завод дорожніх машин» скласти та видати акт розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 04 липня 2018 року під час виконання ним трудових обов`язків, за формою Н-1.

Стягнуто з ПрАТ «Кременчуцький завод дорожніх машин» на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині: визнання нещасного випадку, який стався 02 квітня 2018 року під час виконання трудових обов`язків таким, що пов`язаний з виробництвом; зобов`язання відповідача скласти та видати акт розслідування нещасного випадку, що стався 02 квітня 2018 року за формою Н-1; визнання недійсним та скасування акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 02 квітня 2018 року, за формою Н-5 від 23 листопада 2018 року - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ПрАТ «Кременчуцький завод дорожніх машин» на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду в розмірі 1 024 грн. 58 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо нещасного випадку, який стався 02 квітня 2018 року, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що нещасний випадок стався з ним 02.04.2018 року на території цеху № 14 ПрАТ «Кредмаш» під час виконання ним своїх трудових обов`язків, тобто є таким, що пов`язаний з виробництвом, а обставини і причини настання нещасного випадку підприємством з`ясовано без додержання вимог пунктів 14 та 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, оскільки відповідачем не було створено комісію з розслідування та не було складено акт за формою Н-1.

Крім того, відповідачем не було взято до уваги дані, які містяться в медичних документах позивача та підтверджують отримання ним травми під час перебування на робочому місці, а також покази свідка ОСОБА_2 (токаря цеху народного виробництва № 14).

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ПрАТ «Кредмаш» просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 02.04.2018 року ОСОБА_1 отримав травму у вигляді травматичної ампутації ІІІ-го пальця лівої кисті на рівні діафизу середньої фаланги, внаслідок якої з 03.04.2018 року по 27.04.2018 року перебував на амбулаторному лікуванні у Консультаційно-діагностичному центрі КНПМ «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька».

На виконання вимог пунктів 11, 12 постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2001 року № 270 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру» відповідачем було утворено комісію, якою проведено розслідування даного нещасного випадку та встановлено, що травма, отримана позивачем 02.04.2018 року, є побутовою.

За скаргою позивача Управлінням Держпраці у Полтавській області 24.09.2018 року видано припис щодо проведення додаткового розслідування нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 02.04.2018 року.

Наказом ПрАТ «Кредмаш» № 521 від 01.10.2018 року створена комісія з проведення розслідування зазначеного вище нещасного випадку, яка в акті форми Н-5 від 23 листопада 2018 року про проведення розслідування нещасного випадку, що стався 02.04.2018 року о 15 год. 25 хв., дійшла висновку, що травмування ОСОБА_1 на виробництві 02.04.2018 року не могло мати місце за вказаних ним обставин, оскільки: наявні розбіжності у факті відтворення обставин виконання робіт; відсутні скарги позивача на травму до покидання останнім території підприємства та будь-які візуальні ознаки травмування під час знаходження позивача в цеху; позивач не звертався із травмою до медичного працівника підприємства та керівництва цеху; він особисто написав заяву 02.04.2018 року близько 16.00 год. на додатковий вихідний день у зв`язку із здачею донорської крові; відсутні свідки зазначеної вище події; до травматичного пункту КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» 02.04.2018 року та до лікаря-травматолога 03.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся з побутовою травмою.

Згідно змісту виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 вбачається наступне: позивач знаходився в амбулаторно-поліклінічному закладі КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з діагнозом травматична ампутація третього пальця лівої кисті на рівні середньої фаланги, після побутової травми 02.04.2019. З наведеного у зазначеному медичному документі короткого анамнезу та перебігу хвороби також вбачається, що травма зі слів постраждалого відбулася в побуті 02.04.2018 року о 16.00 год., а саме третій палець лівої кисті придавило металевими дверима; видано лікарняний лист № 795874 з 03.04.2018 року по 27.04.2018 року.

За змістом виданого на ім`я ОСОБА_3 листка непрацездатності № 795874 вбачається, що останній проходив амбулаторне лікування з 03.04.2018 року по 27.04.2018 року у поліклінічному закладі КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», причиною непрацездатності зазначено невиробнича травма.

Згідно відповіді за підписом в.о. директора КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» № 01/14/2067 від 23.10.2018 за запитом адміністрації ПрАТ «Кредмаш» вбачається, що ОСОБА_1 , 1981 року народження, звертався в травматологічній пункт КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» 02.04.2018 року о 16.30, про що свідчить запис в «Журналі обліку хворих, що звернулись в травматологічній пункт». Зі слів постраждалого травму отримав по дорозі з роботи, придавив третій палець лівої кисті дверима, що є побутовою травмою, діагноз: травматична ампутація нігтьової фаланги третього пальця лівої кисті.

З ксерокопії дослідженого в судовому засіданні «Журналу № 3 обліку хворих, що звернулись в травматологічній пункт» суд встановив, що під № 2384 із зазначенням часу - 16 год. 30 хв. зроблено запис за змістом якого вбачається, що ОСОБА_1 дійсно звертався із травмою до лікарні і з його слів медичним працівником було зроблено запис, що останній отримав травму 02.04.2018 року близько о 16.00 год. коли повертався з роботи, придавивши палець дверима.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що під час отримання травми 02.04.2018 року позивач ОСОБА_1 не перебував на території підприємства і, як наслідок, на виконував покладених на нього трудових обов`язків, а твердження позивача щодо неправомірних дій його керівництва, які незаконно примусили його після отриманої травми 02.04.2018 року написати заяву про відпустку, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому складення відповідачем акту за формою Н-5 є правомірним.

Колегія суддів апеляційного суду з висновками суду першої інстанції погоджується та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

За правилами статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Згідно статті 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку (статті 173 КЗпП України).

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», пункту 10 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний протягом доби утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов`язана з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.

Згідно пункту 15 Порядку обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є:

1) виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні;

2) перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу;

3) підготовка до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь виробництва, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення;

4) виконання завдань відповідно до розпорядження роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні;

5) проїзд на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підприємству, або іншому транспортному засобі, наданому роботодавцем відповідно до укладеного договору;

6) використання власного транспортного засобу в інтересах підприємства з дозволу або за письмовим дорученням роботодавця чи безпосереднього керівника робіт;

7) виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов`язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця; участь у спортивних змаганнях, інших масових заходах та акціях, які проводяться підприємством самостійно або за рішенням органів управління за наявності відповідного розпорядження роботодавця;

8) ліквідація наслідків аварії, надзвичайної ситуації техногенного або природного характеру на виробничих об`єктах і транспортних засобах, що використовуються підприємством;

9) надання підприємством шефської (благодійної) допомоги іншим підприємствам, установам, організаціям за наявності відповідного рішення роботодавця;

10) перебування потерпілого у транспортному засобі або на його стоянці, на території вахтового селища, у тому числі під час змінного відпочинку, якщо настання нещасного випадку пов`язане з виконанням потерпілим трудових (посадових) обов`язків або з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів чи середовища;

11) прямування потерпілого до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом або до будь-якого об`єкта за дорученням роботодавця;

12) прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням, у тому числі на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;

13) раптова серцева смерть потерпілого внаслідок гострої серцево-судинної недостатності під час перебування на підземних роботах (видобування корисних копалин, будівництво, реконструкція, технічне переоснащення і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд, проведення геологорозвідувальних робіт під землею) або після підйому потерпілого на поверхню з даною ознакою, що підтверджено медичним висновком;

14) скоєння самогубства працівником плавскладу на суднах морського, річкового та рибопромислового флоту в разі перевищення обумовленого колективним договором строку перебування у рейсі або його смерті під час перебування у рейсі внаслідок впливу психофізіологічних, небезпечних чи шкідливих виробничих факторів;

15) оголошення потерпілого померлим унаслідок його зникнення, пов`язаного з нещасним випадком під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків;

16) заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого під час виконання чи у зв`язку з виконанням ним трудових (посадових) обов`язків або дій в інтересах підприємства незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що підтверджено висновком компетентних органів;

17) одержання потерпілим травми або інших ушкоджень внаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного виробничого фактора чи середовища у процесі виконання ним трудових (посадових) обов`язків, що підтверджено медичним висновком;

18) раптове погіршення стану здоров`я потерпілого або його смерті під час виконання трудових (посадових) обов`язків внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком**, або якщо потерпілий не пройшов обов`язкового медичного огляду відповідно до законодавства, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку;

19) перебування потерпілого на території підприємства або в іншому місці роботи під час перерви для відпочинку та харчування, яка встановлюється згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, технологічної перерви, а також під час перебування на території підприємства у зв`язку з проведенням виробничої наради, одержанням заробітної плати, проходженням обов`язкового медичного огляду тощо або проведенням з дозволу чи за ініціативою роботодавця професійних та кваліфікаційних конкурсів, спортивних змагань та тренувань чи заходів, передбачених колективним договором, якщо настання нещасного випадку пов`язано з впливом небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком.

Проте, обставин, визначених пунктом 15 Порядку, під час отримання травми позивачем 02 квітня 2018 року по справі не встановлено і суду таких обставин не доведено.

З матеріалів справи вбачається та не спростовується доводами апеляційної скарги позивача, що 02.04.2018 року він трудових обов`язків не виконував. Наказом від 04.04.2018 року № 76/ВК за заявою ОСОБА_1 від 02.04.2018 року та на підставі довідки № 257 від 18.01.2018 року йому було надано додатковий день відпочинку зі збереженням середнього заробітку згідно статті 9 Закону України «Про донорство крові та її компоненти» та згідно табелю обліку робочого часу за квітень 2018 року 02.04.2018 року ОСОБА_1 не працював.

Факт особистого написання ним заяви про надання додаткового оплачуваного дня відпочинку 02.04.2018 року ОСОБА_1 визнав, наказ від 04.04.2018 року № 76/ВК в установленому порядку не оскаржував, отримання травми під час перебування на території підприємства для виконання трудових обов`язків чи завдань роботодавця належними та допустимими доказами не довів, а отже, доводи позивача, що отримана ним 02 квітня 2018 року травма пов`язана з виробництвом, є безпідставними.

Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не доведено обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, підстав для задоволення його позовних вимог в цій частині колегією суддів апеляційного суду не вбачається.

Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують. Посилання в апеляційній скарзі на показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не є очевидцями травми та зустріли позивача за межами підприємства й про подію їм відомо лише з його слів, не можна визнати належними та допустимими доказами на доведення заявлених позивачем обставин і їх оцінка судом першої інстанції відповідає вимогам процесуального права. Додані до позовної заяви письмові пояснення ОСОБА_2 з нотаріальним посвідченням його підпису 13 жовтня 2018 року суперечать його поясненням під час проведення розслідування нещасного випадку, що стався 02 квітня 2018 року, та обґрунтовано не взяті судом першої інстанції до уваги як такі, що спростовані показаннями цього свідка в судовому засіданні. Доводи апеляційної скарги позивача щодо впливу відповідача на свідків ґрунтуються на припущеннях та не беруться судом до уваги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на вказане, передбачених статтею 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна