Справа № 650/340/20
№ провадження 2/647/309/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Кириленко М.О.

за участю секретаря: Онус О.О.

позивача: ОСОБА_1

представника ГТУЮ Шаповал Ю.Є.

представника Великоолександрівського ВДВС Надточого С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Берислав Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державної казначейської служби України, Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої бездіяльністю державного виконавця, суд

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що заступником начальника Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Надточім С.В. при примусовому виконанні ним зведеного виконавчого провадження № 51745912 за судовим наказом № 923/1381/13 виданого 10.01.2014 року господарським судом Херсонської області та виконавчим написом НВТ141816 виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості на загальну суму 55 340,52 грн. Бездіяльність державного виконавця Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Надточія С.В. визнана протиправною, постановою Херсонського окружного адміністративного суду, в ході розгляду справи № 821/574/13-а за адміністративним позовом про визнання дій, бездіяльності державного виконавця неправомірними та скасування постанови про арешт коштів боржника, так бездіяльність полягала в не знятті арешту з коштів що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк" МФО 352457 ЄДРПОУ-162002638, з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти заборонено звертати стягнення, з урахуванням чого суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови від 21.06.2019 року ВП № 51567299 про арешт коштів боржника, в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк" та зобов`язання приватного виконавця зняти арешт з рахунку. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального і процесуального права, неповному з`ясуванні обставин справи, Великоолександрівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області подав 05.12.2019 року апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове - про відмову у задоволенні позову. 11.12.2019 року П`ятим Одеським апеляційним адміністративним судом винесена ухвала про залишення апеляційної скарги без руху з причини зазначення у апеляційній скарзі іншого учасника, який не брав участі у справі, а також без клопотання про поновлення строку звернення до суду. 17.12.2019 року відділ виконавчої служби повторно звертається до суду апеляційної інстанції. Позивач зазначає, що весь цей час, кошти на рахунку залишалися арештованими, що завдавало йому моральних страждань та життєвих незручностей. Адже на цей рахунок надходили пенсійні виплати та субсидія на плату житлово-комунальних послуг. 16.01.2020 року постановою П`ятого Одеського апеляційного адміністративного суду, апеляційну скаргу Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області - залишено без задоволення. Судом першої інстанції вірно враховано, що на момент виникнення спірних правовідносин, державному виконавцю було відомо про те, що рахунок № НОМЕР_1 в АТ "Ощадбанк" МФО 352457 ЄДРПОУ має спеціальний режим використання, а тому бездіяльність державного виконавця є підтвердженою. Оскільки він, одержавши дані, які свідчать про заборону накладення арешту на банківський рахунок, мав вжити заходи щодо зняття арешту з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку відповідних документів. І лише після набрання законної сили постановою суду, 21.01.2020 року державним виконавцем була винесена постанова про зняття арешту з коштів на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року. Таким чином починаючи, з 21.06.2019 року по 19.02.2020 рік, внаслідок бездіяльності державного виконавця Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби, він зазнав матеріальної та моральної шкоди, яка полягає в перенесених душевних і моральних стражданнях, нервових стресах та погіршенні самопочуття, витрат на лікування. Погіршення його здібностей та позбавлення можливості їх реалізації. У вказаний період, позивач намагався вирішити питання зняття арешту з коштів у досудовому порядку. Так, 15.08.2019 року він звернувся із письмовою скаргою на дії державного виконавця до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Скаргу він відправив заказним листом з повідомленням. Оскільки відповідь не надходила, він почав хвилюватися, розшукувати номери телефонів Головного територіального управління юстиції у Херсонській області та дзвонити начальнику управління ДВС ОСОБА_2 . Всі ці переговори по телефону виявилися безрезультатними. Потім він двічі особисто їздив в Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області, для вирішення цього питання. Для нього було тяжко спілкуватися з незнайомою йому посадовою особою-керівником, він не полишав надію, що його прохання задовольнять, однак отримав відмову, тому відчув стрес та моральне знесилення. Він почав хвилюватися, адже на арештований рахунок надходила також і соціальна допомога - монетизована субсидія, як відшкодування за оплату комунальних послуг, які він також не міг своєчасно оплатити, бо єдиним засобом існування була пенсія. Як наслідок він відчув болі в зоні грудного відділу. 09.09.2019 року позивач відвідав Великоолександрівську амбулаторію ЗПСМ з симптомами гострого больового синдрому, лікарем було призначено лікування медичними препаратами, які він придбав на загальну суму 578,00 грн. Лише 26.09.2019 року він отримав відповідь на скаргу, за результатами розгляду якої, державний виконавець вчиняє законні дії, бездіяльності - не вбачається. Його моральні страждання продовжувалися. Він вимушений був докладати значних зусиль для захисту своїх прав та інтересів. Змушений витрачати свій вільний час на відвідування виконавчої служби, звертатися за правовою допомогою, брати в позику гроші у рідних, щоб оплатити за житлово-комунальні послуги, звертатися за захистом своїх прав до суду, що у свою чергу свідчить про необхідність докладання ним значних додаткових зусиль для організації свого життя. Скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця він сам відвозив до Херсонського окружного адміністративного суду. Повторно поїхав до суду, щоб подати заяву про звільнення від сплати судового збору. Потім хвилювався про те чи буде задоволеною ця заява, оскільки коштів на оплату судового збору в нього не було, а отже він міг втратити надію отримати свої пенсійні виплати в АТ«Ощадбанк». Необхідність захищати свої права у суді, доведення протиправності дій та бездіяльності державного виконавця, призвела до його фізичного та морального виснаження, весь час він перебував у напруженому стані, почав втрачати можливість розслабитися, відчув погіршення стану здоров`я та потрапив до Великоолександрівської районної лікарні. З 12.11.2019 року по 25.11.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні у КМГ «Великоолександрівська районна лікарня» з діагнозом ДДЗП шийного та грудного відділів хребта. Товарним чеком від 12.11.2019 року підтверджені понесені ним витрати за придбання ліків на суму 467,01 грн. Таку суму він витрачав щоденно, що в загальному підрахунку за 14 днів складає: 467,01x14=6538,14 грн. 11.11.2019 року суд задовольнив його вимогу про визнання бездіяльності протиправною, однак він піддався черговому емоційному напруженню, колі дізнався про намір Великоолександрівського відділу ДВС подавати апеляційні скаргу. Його моральні переживання почалися по другому колу: витрата вільного часу на відвідування виконавчої служби, звернення за правовою допомогою, тощо. Душевні страждання не покидали його з моменту подання апеляції аж до винесення рішення апеляційним судом про залишення апеляційної скарги без задоволення. Свій час та спокій він витратив також на відкриття пенсійного рахунку «Райффайзен банк Аваль», щоб почати отримувати пенсію. Черговому стресу він піддався, коли дізнався, що філією ХОУ AT «Ощадбанк» не знятий відразу арешт з рахунку на підставі постанови державного виконавця про зняття арешту з рахунку, так як потрібно було ще чекати на таке рішення керівника органів ХОУ AT «Ощадбанк». Вважає, що він має законне право на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої бездіяльністю державного виконавця Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ Херсонській області. Дана шкода є наслідком саме бездіяльності державного виконавця - заступника начальника Великоолександрівського районною відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіональною управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Надточія С.В., а не якихось інших обставин. Адже протягом тривалого часу він був позбавлений законного права на користування своїми пенсійними та соціальними виплатами, що становило для нього незручності, призводило до вимушених змін життєдіяльності. Він зазнав душевних страждань, переніс емоційне напруження, що потягло за собою в своїй сукупності витрати на лікування, психологічний дискомфорт і моральне переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови його життя і появу негативних психоемоційних почуттів, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від нього додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль. В зв`язку з чим, позивач просить стягнути з Державного бюджету України на його користь 20 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, шляхом зобов`язання Державної казначейської служби України списати вказані кошти зі спеціально визначеного для цього рахунку Державного бюджету України для відшкодування шкоди, завданої органами державної влади чи їх службовими особами, а саме через бездіяльність державного виконавця - заступника начальника відділу Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Надточія С.В.; стягнути з Державного бюджету України на його користь 8 038,14 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, шляхом зобов`язання Державної казначейської служби України списати вказані кошти зі спеціально визначеною для цього рахунку Державного бюджету України для відшкодування шкоди, завданої органами державної влади чи їх службовими особами , а саме через бездіяльність державного виконавця заступника начальника відділу Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Надточія С.В.

27.05.2020 року з Великоолександрівського районного суду Херсонської області до Бериславського районного суду Херсонської області за підсудністю надійшла дана цивільна справа.

Ухвалою суду від 29.05.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

13.03.2020 року від начальника Великоолександрівського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шахман А.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечують проти позову, оскільки на примусовому виконані у Великоолександрівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області перебував виконавчий документ №923/1381/13 виданий 10.01.2014 р. Господарським судом Херсонської області щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості в сумі 22735,44 грн. виконавче провадження №50088329 та виконавчий документ №НВТ 141816 виданий 10.05.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват банк» боргу у розмірі 32605,08 грн. виконавче провадження №51567299. У зв`язку з перебуванням на виконанні 2 виконавчих документів щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , державним виконавцем відділу виконавче провадження №51567299 та 50088329 об`єднано в зведене виконавче провадження № 51745912. 03.06.2019 року в якості,стягувача ОСОБА_1 на адресу відділу надано виконавчий документ про стягнення з юридичної особи заборгованості на його користь та згодом додано реквізити АТ «Ощад банк» НОМЕР_1 для подальшого перерахування стягнутих коштів. У зв`язку з виявленням інформації, щодо наявності у боржника відкритого розрахункового рахунку 21.06.2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів №51567299 відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», що містяться на розрахунковому рахунку р/р НОМЕР_1 в АТ «Ощад банк» та за вих. №14.3/5144 направлено банківській установі до виконання та сторонам для відома. Згідно наданої заяви ОСОБА_1 встановити, що банківський рахунок № НОМЕР_1 являється виключно пенсійним, або ж має спеціальний режим використання - неможливо, отже державним виконавцем вчинено виконавчі дії відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження». 21.06.2019 р. державним виконавцем відділу винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №51567299 відповідно до якої постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Відповідно до вищевказаного ОСОБА_1 було власноруч вчинено дії , які призвели до арешту коштів на його розрахункових рахунках в АТ «Ощад Банк». Крім того Херсонським окружним адміністративним судом 11 листопада 2019 року справа № 540/2172/19 дійсно винесено рішення , яким: 1)визнано протиправною бездіяльністю Державного виконавця щодо виконання обов`язку зняти арешт з коштів, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Ощад Банк» з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти заборонено звертати стягнення. 2)скасовано постанову державного виконавця від 21.06.2019 р. ВП №51567299 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти , що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Ощад Банк». 3)зобов`язано державного виконавця зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Ощад Банк». Відповідно Херсонським окружним адміністративним судом 11 листопада 2019 року справа № 540/2172/19 встановлено, що документи коли державний виконавець мав можливість пересвідчитись у тому, що рахунок відкритий в АТ Ощад Банк» відноситься до рахунку із спеціальним режимом використання чи має заборони щодо арешту коштів на такому рахунку являється виписка з банківського рахунку від 29.10.2019 р. вих. №46- 07/10106/17369БТ. Дану виписку відділом отримано 04.11.2019 р. за вх.№3641.Тобто рішенням суду встановлено, що дата коли державний виконавець мав можливість пересвідчитись у тому, що рахунок відкритий в АТ Ощад Банк» відноситься до рахунку із спеціальним режимом використання чи має заборони щодо арешту коштів на такому рахунку являється 04.11.2019 р. Відповідно всі зазначені моральні страждання та матеріальні витрати до періоду 04.11.2019 р. не являються причинами бездіяльності державного виконавця відділу. Також зазначають, що у зв`язку з використанням права на оскарження Великоолександрівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області було подано Апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду на рішення Херсонського окружного адміністративного суду №540/2172/19 від 11 листопада 2019 р. Відповідно до чого вважають що бездіяльність не може поширюватись на проміжок часу з 11 листопада 2019 р. до набрання чинності постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2020 р. справа № 540/2172/19, адже користування своїм право на справедливий суд не може бути трактованим, як бездіяльність. Державний виконавець Великоолександрівського районного відділу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не несе відповідальність за вчасність виконання АТ «Ощад Банк» постанови про зняття арешту з коштів боржника. Державним виконавцем було винесено постанову про зняття арешту з коштів що містяться на рахунку боржника № НОМЕР_1 в АТ «Ощад Банк» 27.01.2020 року. У зв`язку з чим вважаєють, що бездіяльність державного виконавця не тривала до 19.02.2020 року. Позивачем ОСОБА_1 надано Виписку 2528 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого згідно якої зазначено надходження хворого ОСОБА_1 на стаціонар 12.01.2019 р. та виписки 25.01.2019 р., та підписана Лікарем 25.01.2019 р., що ні яким чином не стосується судової справи. Позивачем ОСОБА_1 надано довідку видану Великоолександрівськой амбулаторією ЗПСМ згідно якої зазначено діагноз: Остеохондроз шийного - грудного відділу хребта, дане захворювання не являється наслідками бездіяльності державного виконавця. Відповідно вважають, що дана довідка ні яким чином не стосується судової справи, якщо інше не буде доведено позивачем ОСОБА_1 . Позивачем ОСОБА_1 надано товарний чек № від 12.11.2019 р. виданий Апт. Пункт №4 ОСОБА_3 , але не надано доказів щодо призначення даних ліків лікарем та подальше використання даних препаратів, відповідно не зрозуміла мета самостійного придбаних препаратів. Вважають що надані вищевказані документи позивачем ОСОБА_1 не можуть бути прийнятим судом, як належними доказами по справі. Зазначають що будь-яка матеріальна та моральна шкоди ОСОБА_1 могли бути завданою бездіяльністю державного виконавця лише за проміжок часу з 04.11.2019 р. до винесення рішення Херсонським окружним адміністративним судом 11 листопада 2019 року справа № 540/2172/19 , тобто - 7 днів. Відповідно позивач ОСОБА_1 повинен подати докази щодо понесених моральної та матеріальної шкоди в проміжок часу з 04.11.2019 р. до 11.11.2019 р. Вважають, що позивач ОСОБА_1 помилково визначив період часу бездіяльності державного виконавця з 21.06.2019 р. по 19.02.2020 р. тому Великоолександрівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) виходячи з тексту рішень суду та положення Конституції України вважає, що розцінювати бездіяльність державного виконавця можливо лише з 04.11.2019 р. до 11.11.2019 р. У зв`язку з чим ОСОБА_1 повинно бути надано докази понесення моральної та матеріальної шкоди за проміжок часу з 04.11.2019 р. до 11.11.2019 р. Згідно матеріалів позовної заяви Великоолександрівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не вбачає наявних доказів понесених матеріальних витрат та моральних страждань ОСОБА_1 у зв`язку з бездіяльністю державного виконавця. В зв`язку з чим, просять відмовити в задоволенні позову в повній мірі.

27.03.2020 року від представника Державної казначейської служби України Полякової А.Л. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечують проти позову, оскільки в позовній заяві та доданих до неї матеріалів не зазначено чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, з чого виходить Позивач при оцінюванні розміру заподіяної моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач обмежився лише своїми висновками, загальними посиланнями на бездіяльність Відповідача 1, яка призвела до завдання йому моральної шкоди, не довівши в чому полягає така шкода, ким та в якій мірі вона була завдана. Позивачем не визначено ступінь страждань заподіяних у наслідок фізичного чи психологічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Окрім цього зазначають, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Звертаємо увагу, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової

відповідальності обов`язковими умовами для відшкодування моральної шкоди є: 1) наявність такої шкоди; 2) протиправність діяння її заподіювана; 3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана; 4) наявність вини останнього в її заподіянні. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювана шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини. Позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями посадової особи органу державної влади та моральними стражданнями (захворюванням особи), на які він посилається, так як не надано жодних доказів того, що страждання та захворювання виникли саме внаслідок дій Відповідача 1. В зв`язку з чим, просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

20.05.2020 року від Голови ліквідаційної комісії Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Галковського Г.О. надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого вважають її безпідставною, необґрунтованою та такою, яка задоволенню не підлягає, оскільки на підтвердження розрахунків матеріальної шкоди, завданої бездіяльністю державного виконавця, Позивачем надано до Суду: довідку Великоолександрівської амбулаторії ЗПСМ; виписку №2528 від 25.11.2019 року; товарний чек від 12.11.2019 року. Проаналізувавши зазначені докази Позивача, звертають увагу на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що «товарним чеком 12.11.2019 року підтверджені понесені витрати за придбання ліків на суму 467,01 грн. Таку суму витрачав щоденно, що у загальному підрахунку за 14 днів складає: 467.01х14 = 6 538,14 грн». Однак в матеріалах справи міститься лише один товарний чек на суму 467,01грн. Витрачання Позивачем вказаних коштів в останні 13 днів матеріалами справи не підтверджено. Водночас, у товарному чеку від 12.11.2019 року зазначено, що продавцем є Апт. пункт №4 ОСОБА_3 ФОП, в графі покупець дублюється вказаний напис - Апт. пункт №4 ОСОБА_3 . Належна та допустима інформація, що саме Позивач здійснив покупку перелічених у вказаному товарному чеку лікарських засобів - відсутня. Будь-яких інших доказів витрачання коштів на суму 6 538,14 грн. Позивачем до суду не надано. Крім того, довідка Великоолександрівської амбулаторії ЗПСМ не містить жодних посилань на витрати Позивача через, нібито, бездіяльність державного виконавця. Натомість, підтверджує факт відвідування поліклініки 09.09.2019 року та призначення лікування, у зв`язку з діагнозом «остеохондроз шейно-грудного відділу хребта, гострий больовий синдром». Вважають, що відповідно до роз`яснень щодо вказаної хвороби, позивачем не доведено, та матеріали справи не містять доказів причинно-наслідкового зв`язку між вказаним діагнозом та, нібито, бездіяльні державного виконавця. Всупереч доводам Позивача, журналом прийому громадян ГТУЮ у Херсонській області спростовується твердження ОСОБА_1 про відвідування ним ГТУЮ у Херсонській області у період з 21.06.2019 по 19.02.2020 року. Разом з тим, надана до Суду довідка містить власноручні написи з перед лікарських засобів та незрозумілих цифр, на які ОСОБА_1 посилається як на підставу позовних вимог. Однак, жодних розрахунків Позивача, в розумінні положень статей 77 та 79 ЦПК України вказана довідка не підтверджує, як і не підтверджує виписка №2528. Крім того, з аналізу вказаних написів зазначають, що вони зроблені різними особами, так як мають різний почерк, що може підтвердитись при призначені відповідної експертизи. Отже, докази придбання перелічених товарів Позивачем у вказаний проміжок часу в матеріалах справи відсутні; факт звернення ОСОБА_1 до лікарні саме у зв`язку з бездіяльністю державного виконавця - не підтверджено. Разом з тим, зазначають, що позовна заява не містить роз`яснень Позивача, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір моральної шкоди. У позові лише зазначено, що останній розцінив завдану йому моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. Доказів на підтвердження зазначеного розміру також не надано. Таким чином, приходять до висновку, що підстави позову ОСОБА_1 надуманими, абстрактними та не підтверджуються жодними належними допустимими доказами. Позивачем не доведено наявності причинного зв`язку між неправомірні діями (бездіяльністю) державного виконавця і настання реальної шкоди. Доводів позивача про виникнення реальної шкоди позовна заяви також не містить. Крім того зазначають, що Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області не є неналежним відповідачем, оскільки не є органом державної виконавчої служби та не має повноважень щодо примусового виконання судових рішень, не несе відповідальності за дії або бездіяльність державного виконавця. В зв`язку з чим, просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні на задоволені позову наполягав з підстав викладених в позовній заяві.

Представник Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Надточий С.В. в судовому

заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив в задоволені позову відмовити в повному обсязі

Представник Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Шаповал Ю.Є. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив в задоволені позову відмовити в повному обсязі

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причину своєї неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 21.06.2019 року заступником начальника Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Надточій С.В. на підставі судового наказу № 923/1381/13 виданого 10.01.2014 року господарським судом Херсонської області та виконавчим написом НВТ141816 виданого 10.05.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., винесено постанову про арешт коштів боржника.

З довідки філії Херсонського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» №339 від 08.08.2019 року вбачаться, що у відділенні №100021/0134 ХОУ АТ «Ощадбанк» за адресою смт Велика Олександрівка, вул. Садова, 1-а, МФО-352457, на ім`я ОСОБА_1 , відкрито 10.06.2016 року пенсійний рахунок під № НОМЕР_1 .

Згідно листа Міністерства соціальної політики України, з березня 2019 року ОСОБА_1 отримуватиме призначену житлову субсидію грошовими коштами. Визначено суму яку він отримає разом з пенсійною виплатою.

Відповідно до листа Головного територіального управління юстиції у Херсонській області №М-649-2 від 18.09.2019 року, розглянуто звернення ОСОБА_1 від 28.08.2019 року. Звернення розглядалось на підставі наданої інформації Великоолександрівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, повідомляють що в рамках зведеного виконавчого провадження №51745912 з примусового виконання виконавчого листа №923/1381/13 виданого 10.01.2014 року Господарським судом Херсонської області та виконавчого напису НВТ 141816 виданого приватним нотаріусом Дніпропетровськоого міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості на загальну суму 55 340,52 грн., державним виконавцем винесено постанову про арешт майна (коштів) боржника, якою накладено арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження до відома та АТ «Ощадбанк» для виконання. Згідно отриманого повідомлення від АТ «Ощадбанк», арешт на кошти накладено. Інформацію щодо коштів, на які заборонено звертати стягнення згідно із Законом, не зазначено.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року позов ОСОБА_1 задовольнили частково. Визнали протиправною бездіяльність державного виконавця Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Надточія С.В. щодо виконання обов`язку зняти арешт з коштів що містяться на рахунку в AT "Ощадбанк", з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти заборонено звертати стягнення - неправомірною. Скасовано постанову державного виконавця Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській області від 21.06.2019 року ВП № 51567299 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку в AT "Ощадбанк". Зобов`язано Великоолександрівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області зняти арешт з рахунку в AT "Ощадбанк".

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2020 року, апеляційну скаргу Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області - залишили без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року - залишили без змін.

Згідно довідки Великоолександрівської амбулаторії ЗПСМ, ОСОБА_1 відвідував поліклініку 09.09.2019 року, йому призначено лікування. Діагноз : Остеохондроз шейно-грудного відділу хребта. Гострий больовий синдром.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №2528, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Великоолександрівська районна лікарня» з 12.11.2019 року по 25.11.2019 року, з діагнозом ДДЗП шийного та грудного відділу хребта.

З товарного чека №12.11.2019 року, вбачається що медикаментів придбано на суму 467,01 грн., продавець: Апт.пункт №4 ОСОБА_3 ФОП, покупець Апт.пункт №4 ОСОБА_3 .

Згідно постанови заступника Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Надточій С.В. від 27.01.2020 року, на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року знято арешт з коштів ОСОБА_1 .

З історії по картковому рахунку № НОМЕР_2 з 07.10.2019 року по 30.04.2020 року, вбачається що 07.10.2019 року ОСОБА_1 відкрив рахунок в АТ «Райфайзен Банк Аваль», та 19.11.2019 року на даний рахунок було зарахування пенсії.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3).

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Згідно з ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами 1 та 4 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно зі статтею 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах № 6 від 07 лютого 2014 року при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону Про державну виконавчу службу , частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень ст. ст. 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 761/991/18 та у постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі 642/3839/17.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган, державне підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство), юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 3 зазначеного закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 15.04.2015, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно зі статтею 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 43 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно з висновком, наведеним у рішенні Конституційного Суду України № 12/рп-2001 від 03.10.2001 року, не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання цих органів.

Аналіз зазначених вище норм чинного законодавства свідчить про те, що управління наявними коштами Державного бюджету України, зокрема безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду входить до компетенції Державного казначейства України.

Суд враховує, що підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) роз`яснено, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є одночасна наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. При цьому, відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час розгляду справи встановлено, що позивач, обґрунтовуючи вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8 038,14 грн., посилається на те, що у зв`язку з необхідністю захищати свої права у суді, доведення протиправності дій та бездіяльності державного виконавця, призвела до його фізичного та морального виснаження, весь час він перебував у напруженому стані, почав втрачати можливість розслабитись, відчув погіршення стану здоров`я та потрапив до лікарні, та з 12.11.2019 року по 25.11.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом ДДЗП шийного та грудного відділів хребта, на підтвердження понесених витрати за придбання ліків надав копію товарного чеку.

Проте суд не може погодитись з доводами щодо наявності правових підстав для відшкодування матеріальної шкоди, оскільки позивачем не доведено, та матеріали справи не містять доказів причинно-наслідкового зв`язку між вказаним діагнозом та бездіяльністю державного виконавця.

Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині вимог.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Згідно із частиною першою статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Враховуючи що судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Надточія С.В., судом встановлено наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди.

Проте, варто відмітити, що вимоги позивача про стягнення на його користь 20 000 грн. моральної шкоди в даному випадку є очевидно завищеними, належним чином не мотивованими, тому в такому розмірі моральна шкода не може бути стягнута

А тому, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості розмір моральної шкоди суд визначає в розмірі 3 000 грн.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Сукупність наведених доказів, наданих позивачем дають суду підстави для часткового задоволення заявлених позивачем вимог в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 3 000 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, суд зазначає наступне, що Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки не є органом державної виконавчої служби та не має повноважень щодо примусового виконання судових рішень, та не несе відповідальності за дії або бездіяльність державного виконавця, а тому, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Керуючись ст. ст.16, 23,1172-1174, 1176, ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 16, 18, 19, 23, 76-92, 95, 187, 211, 223, 258-259, 264-265, 268, 272-275, 279, 352, 354-355, 447, 451 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державної казначейської служби України, Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої бездіяльністю державного виконавця - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України, на користь ОСОБА_1 3 000 грн. (три тисячі гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15.10.2020 року.

Суддя М.О.Кириленко