Справа № 594/1088/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І. розглянувши у спрощеному порядку без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має двох малолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. З 02 серпня 2019 року вони з відповідачем спільно не проживають і відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання дітей, не надає жодної матеріальної допомоги на їх утримання. Їй одній важко утримувати синів, оскільки на утримання дітей вона витрачає значну суму коштів. Вона працює бухгалтером і розмір її заробітної плати складає 4282,61 грн. в місяць, нерухомого майна у власності не має. ОСОБА_5 син ОСОБА_6 є особою з інвалідністю з дитинства та потребує щорічної реабілітації. Молодший син ОСОБА_4 часто хворіє сезонними захворюваннями дихальних шляхів. Відповідач є фізично здоровим, працює і як їй відомо, його дохід складає від 10000,00 грн до 12000,00 грн. Відповідач також є власником нерухомого майна: ѕ частини житлового будинку в АДРЕСА_1 та легкового автомобіля «ВАЗ 2109», на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб не має, у зв`язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, які визначити в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката.

Ухвалою суду від 12 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, у якому позовні вимоги визнав частково та просить позовні вимоги задовольнити частково. Погоджується стягнення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач посилається на те, що позивачка наводить великий перелік надуманих обставин, зокрема, що він самоусунувся від утримання дітей, що не відповідає дійсності. Він та його родичі постійно надають грошові кошти, продукти харчування та одяг. Окрім цього, позивачка вказує на той факт, що у його власності є легковий автомобіль, проте підтвердження не надає. Також є надуманими твердження про його заробіток. Витрати позивачки на утримання дітей в розмірі 6000 грн, про що вона вказує в позовній заяві є надуманими та безпідставними. Відповідач також зазначив, що на даний час він не працевлаштований, будь-якого заробітку не отримує, що підтверджується довідкою № 694 сільської ради та копією трудової книжки НОМЕР_1 . По стану здоров`я важку роботу не може виконувати, адже визнаний непридатним до військової служби, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 . Проживає в незареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, у якої є двоє малолітніх дітей.

Позивачка ОСОБА_1 надала відповідь на відзив, де вказала, що твердження відповідача про те, що він станом на сьогодні проживає в незареєстрованому шлюбі та що в його співмешканки є двоє малолітніх дітей не має жодного правового значення для вирішення судом питання щодо розміру стягнення аліментів на утримання їхніх спільних дітей. Жодних доказів на підтвердження того, що малолітні діти співмешканки відповідача є його дітьми, та що вони перебувають на його утриманні відповідачем не надано. Посилання відповідача як на доказ свого незадовільного стану здоров`я на військовий квиток, виданий шість років тому, є необґрунтованими, оскільки вказаний документ не є медичним документом, яким може та повинно бути підтверджено стан здоров`я платника аліментів. Що стосується твердження відповідача відносно того, що він на даний не працевлаштований та будь-якого заробітку не отримує, то докази надані ним на підтвердження цього є неналежними, оскільки не є беззаперечним доказом відсутності у відповідача будь-якого іншого доходу. Водночас, відповідач є фізично здоровою людиною, є особою працездатного віку, на утриманні інших дітей та/або непрацездатних осіб не має. Що стосується посилання відповідача на те, що нею не надано доказів на підтвердження того, що він є власником автомобіля, то відповідач на сьогодні є фактичним власником даного автомобіля, оскільки користується ним.

Ухвалою Борщівського районного суду від 17 вересня 2020 року призначено до розгляду справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 14.00 год. 22 вересня 2020 року.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.

04 вересня 2010 року Ланівецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис за № 06 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 ).

У сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_7 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_8 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_5 .

Згідно довідки Ланівецької сільської ради від 08 липня 2020 року №626 та акту обстеження житлово-побутових умов проживання, проведеного комісією Ланівецької сільської ради, позивачка ОСОБА_1 проживає разом з синами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в АДРЕСА_2 у будинку матері. У даному будинку також проживає матір позивачки ОСОБА_9 та дядько ОСОБА_10 . Син ОСОБА_7 є інвалідом з дитинства. Сім`я користується земельними ділянками: площею 0,17 га - для обслуговування житлового будинку та площею 0,84 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно висновку проведеного обстеження сім`я потребує матеріальної допомоги.

Згідно довідки Ланівецької сільської ради від 14 липня 2020 року № 630, діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та, з її слів, перебувають на її утримання. Батько дітей ОСОБА_2 разом з дітьми не проживає з 02 серпня 2019 року.

Позивачка ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_11 на посаді бухгалтера і загальна сума її доходу за період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року становить 22720,25 грн, що підтверджується довідкою про доходи ФОП ОСОБА_11 від 13 липня 2020 року №20.

За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 липня 2020 року №217994489, при здійсненні пошуку за РНОКПП позивачки - НОМЕР_6 , у державних реєстрах відсутні відомості про належне їй право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження.

ОСОБА_7 є учнем 2 класу Ланівецької загальноосвітньої школи 1-2 ступенів Борщівського району, що підтверджується довідкою № 35 від 27 липня 2020 року.

Згідно посвідчення серія НОМЕР_7 , виданого 18 листопада 2013 року Управлінням соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації син сторін ОСОБА_7 є отримувачем державної соціальної допомоги, якому встановлено інвалідність з дитинства. Причина інвалідності: вада розвитку правої руки.

Згідно виписки з медичної картки хворого № 6083/726, виданої комунальною установою «Тернопільська обласна дитяча лікарня» 03 червня 2013 року, ОСОБА_7 хворіє з народження, у нього було діагностовано природжену ваду розвитку правої руки - права кисть відсутня та 2/3 дистальної частини правого передпліччя з стійкими функціональними розладами.

Згідно вищевказаного висновку зазначено наступний план оздоровлення та реабілітації: консультація в спеціалізованій клініці Охмадит; масаж мускулатури правої ручки; комплекс лікувальної фізкультури; складне протезування в клініках Києва, Харкова; раціональне харчування; диспансерне спостереження ортопеда.

ОСОБА_7 з 2014 року проходить реабілітації в фізіотерапевтичних лікарнях та санаторіях, що підтверджується копіями медичних довідок та виписок, долучених позивачкою до позовної заяви.

ОСОБА_7 є отримувачем щомісячної соціальної допомоги у розмірі 1 638,00 грн, що підтверджується довідкою № 07- 061/527, виданою Управлінням соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації від 13 липня 2020 року.

Син сторін ОСОБА_8 часто хворіє сезонними захворюваннями дихальних шляхів, що підтверджується копіями медичних документів, доданими до позовної заяви.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції про права дитини батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або натуральній) формі.

Судом встановлено, що домовленості щодо участі у витратах на утримання дитини між сторонами не досягнуто.

За відсутністю домовленості між батьками щодо участі в утриманні дитини той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів (ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 липня 2020 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить - 2318 гривень, а для дітей віком до 6 років становить - 2107 гривень.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, кожен з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом-ч. 6 ст.81 ЦПК України.

Відповідач у відповіді на позовну заяву вказав, що на даний час не працевлаштований, будь-якого заробітку не отримує, на підтвердження чого надав копію трудової книжки серія НОМЕР_1 та довідку № 694 Скала-Подільської селищної ради від 18 серпня 2020 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 не працює з 31 серпня 2017 року згідно запису в трудовій книжці НОМЕР_1 .

За даними наданої відповідачем довідки № 867 від 31 серпня 2020 року, виданої Скала-Подільською селищною радою, ОСОБА_2 проживає без реєстрації у АДРЕСА_3 з співмешканкою ОСОБА_12 та її дітьми ОСОБА_13 ,2012 року народження, та ОСОБА_14 , 2020 року народження.

За даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 липня 2020 року №217984175, відповідач є власником ѕ частки житлового будинку, загальною площею 78,24 кв.м в АДРЕСА_1 .

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що по стану здоров`я важку роботу не може виконувати, адже визнаний непридатним до військової служби, про що зроблено відмітку у його військовому квитку серії НОМЕР_2 , копію якого додав до відзиву.

Однак, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що він є непрацездатним, має інших утриманців і його матеріальний стан не дозволяє виконувати аліментні обов`язки щодо утримання малолітніх дітей.

Позивачка не надала суду доказів на підтвердження того, що відповідач відповідно до свого майнового становища має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в сумі 3000 грн. в місяць на кожну дитину.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» № 4909/04, від 10.02. 2010 року).

За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Приймаючи до уваги розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи, що малолітні діти сторін потребують матеріальної допомоги, а також стан здоров`я малолітнього сина сторін ОСОБА_15 , якому встановлено інвалідність з дитинства у зв`язку з вадою розвитку правої руки, зважаючи на те, що в ході судового розгляду не здобуто будь-яких доказів, що за станом здоров`я відповідач не може виконувати своїх аліментних обов`язків щодо утримання малолітніх дітей, виходячи з рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_16 та ОСОБА_4 у розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину.

З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини та відповідає можливості платника аліментів сплачувати їх.

З відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог понесені нею витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2000,00 грн.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн.

На підставі ст.ст. 180, 182, 184 СК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 2000,00 грн. щомісячно з урахуванням індексу інфляції, однак, не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 2000,00 грн. щомісячно з урахуванням індексу інфляції, однак, не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2000,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Борщівський районний суд Тернопільської області до Тернопільського апеляційного суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька с.Ланівці Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_4 , зареєстрований в с.Озеряни Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_8 .

Повне рішення складено 25 вересня 2020 року.

Суддя