Справа № 570/3076/18
Номер провадження 2/570/71/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2020 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Беднарчук Г.П.

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивачів адвоката Куль І.В.

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки адвоката Сулковського Б.П.

представників Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області (як орган опіки та піклування) ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області (як орган опіки та піклування) про усунення перешкод у спілкування з внуками та у участі у їх вихованні шляхом визначення способу участі у вихованні внуків та у спілкуванні з ними, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що є дідусем та бабусею внуків ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після спливу одного місяця з дня смерті сина невістка вирішила переїхати у будинок свого батька, при цьому переконувала позивачів, що не чинитиме перешкод у спілкуванні з внуками та участі у їх вихованні. Але згодом вона раптово заборонила бачитись з внуками, надавати їм будь-які подарунки, спілкуватись будь-якими способами зв`язку, повідомила що не бажає участі позивачів у вихованні внуків.

Жодних протиправних дій, зокрема, і психологічного тиску, відносно ОСОБА_3 та малолітніх внуків позивачі не вчиняли. Навпаки, всіляко намагалися зберегти хороші стосунки в сім`ї та підтримувати одне одного, повернутися до звичайного способу життя.

З метою спростування заяв ОСОБА_3 про здійснення психологічного тиску на відповідачку та малолітніх внуків позивачі звернулися до КЗ «Рівненського обласного центру психічного здоров`я населення» з вимогою провести огляд та надати висновок про стан психічного здоров`я та підтвердити, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виявляють реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неповнолітніх внуків та що не завдадуть шкоди їх психічному і фізичному здоров`ю у зв`язку .

КЗ «Рівненського обласного центру психічного здоров`я населення» витягом №1639 та №1640 від 15 травня 2018 року встановлено, що у позивачів розладів психіки не виявлено.

Також, Радухівською сільською радою Рівненського району Рівненської області від 02.07.2018 року надано характеристики на позивачів (№513/02-131/18 та №514/02-131/18), де встановлено, що позивачі за час проживання на території сільської ради зарекомендували себе з позитивної сторони, працелюбні, врівноважені, спокійні. Заяв та скарг ні від односельчан, ні зі сторони сільської ради щодо їх протиправної поведінки в сім`ї та громадських місцях не надходило.

Позивачі зверталися до Тайкурського НВК «школа-сад» з метою побачень з ОСОБА_6 , де внучка відвідує дитячий садок. Проте там повідомили, що ОСОБА_3 надала письмову заяву дирекції школи про заборону спілкування її дитини з позивачами.

Згідно зі статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

За наведеного позивачі змушені звернутися до суду. Просять постановити рішення, яким:

- зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з онуками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , участі у їх вихованні;

- визначити спосіб участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вихованні онуків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом встановлення порядку участі у їх вихованні та спілкуванні у вигляді:

- встановлення систематичних побачень з метою спілкування бабусі та дідуся з онуками щосуботи з 11.00 год. 17.00 год., у вихідні та державні святкові дні, за адресою проживання ОСОБА_3 або за адресою АДРЕСА_1 без присутності матері дитини ОСОБА_3 , якщо інше місце зустрічі не буде узгоджено за домовленістю сторін;

- у свята «Новий рік», «Різдво Христове», «Великдень», дні народження онуків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 або наступного дня після свята, за домовленості сторін, протягом трьох годин без присутності матері ОСОБА_3 за адресою проживання ОСОБА_3 , або за адресою АДРЕСА_1 , якщо інше місце зустрічі не буде узгоджено за домовленістю сторін;

- спільний відпочинок з внуками щорічно, 2 рази на рік тривалістю 15 календарних днів влітку та 5 календарних днів взимку без присутності матері;

- надання можливості спілкування з внуками особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку;

- зобов`язати ОСОБА_3 у разі відсутності дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за місцем проживання в день, призначений для спілкування з позивачами, повідомляти останніх не пізніше ніж за день, що передує дню, встановленому для спілкування

Відповідачка подала відзив.

Зазначає, що після смерті чоловіка поведінка та ставлення позивачів до відповідачки та її дітей змінилося. Позивачка ОСОБА_2 постійно ображає відповідачку, розповсюджує образливі історії про відповідачку.

Позивачі неодноразово приходили в дім батьків відповідачки, де вона зараз проживає разом із дітьми, та вчиняли сварки. ОСОБА_2 в присутності дітей постійно говорить про померлого чоловіка, розповідає дітям подробиці про смерть їх батька. Син ОСОБА_8 зовсім маленький, він не може висловити своє бажання чи небажання бачитися з позивачами. Однак, коли він бачить позивачів, то ховається, не йде до них на руки та плаче. Донька також отримала сильний стрес, оскільки бачила загибель батька; протягом року вона систематично відвідує заняття з психологами. Донька ОСОБА_9 дуже гостро реагує на візити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щоразу після спілкування з позивачами плаче, одного разу навіть зривала зубами з себе одяг та просила, щоб вони більше не приходили.

27 липня 2018 року практичним психологом-ізотерапевтом ОСОБА_10 було проведено психологічне обстеження доньки ОСОБА_6 , з якого вбачається, що у ОСОБА_9 спостерігається відчуженість та небажання зблизитись з родичами зі сторони батька (бабою та дідом). В даному висновку вказано, що ОСОБА_9 неодноразово говорила про позивачів таке: «Вони приходили і кричали. А я боялась. Баба ОСОБА_11 не любить маму».

Через таку поведінку позивачів відповідачкою було прийнять рішення заборонити першим приходити до будинку, де наразі мешкає відповідачка з дітьми.

Графік побачень, які позивачі просять суд встановити, не відповідає інтересам дітей, оскільки спілкування з дідом ОСОБА_1 та бабою ОСОБА_2 унеможливлює безперервний відпочинок дітей з матір`ю, оскільки діти змушені будуть перебувати кожну суботу з 11:00 год. до 17:00 год., у свята (Новий рік, Різдво Христове, Великдень, дні народження) проводити відпочинок два рази на рік тривалістю 20 днів з позивачами без присутності відповідачки. У цьому випадку пріоритет буде надаватися не інтересам дітей в частині спілкування з матір`ю як найважливішою людиною у їх житті, а з дідом і бабою.

За наведеного просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

До суду була подана відповідь на відзив.

Зазначають, що права позивачів захищаються ст. 257 СК України. Запропонований графік побачень не суперечить інтересам онуків. Висновок психолога-ізотерапевта не може бути належним доказом того, що побачення дідуся та бабусі з внуками буде суперечити інтересам останніх. За наведеного просять задоволити позов.

Суду було подано заперечення на відповідь на відзив.

Зазначають, що згідно статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Спілкування позивачів з внуками буде шкодити їх психічному здоров`ю.

Позивачі жодного разу не залишались наодинці з своїми внуками.

Син ОСОБА_8 хворіє на хронічний обструктивний бронхіт. При стресі, навантаженні чи зміні температури повітря в нього відбувається приступ астми. Баба з дідом, яким взагалі не відомо про особливості догляду за ОСОБА_8 , не можуть залишатись на одинці з малолітньою дитиною у відповідності до графіку побачень, які вони просять встановити для побачень з онуками.

Донька ОСОБА_9 щоразу після спілкування з позивачами плаче. Через поведінку позивачів донька змушена відвідувати психолога.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини.

У зв`язку з тим, що вимоги позивачів порушують права та інтереси дітей, принцип рівності у питаннях виховання дітей повинен бути обмежений судом в інтересах дітей.

На підставі вищевикладеного просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Були заявлені клопотання про допит свідків, про доручення письмових доказів, про призначення експертизи, які судом задоволено.

В судовому засіданні позивачі підтримали позов з підстав, що описані вище.

Позивачі уточнили, що не заперечують проти встановлення такого графіку побачень, про який йдеться у висновку органу опіки та піклування від 30.09.2020 року. Також додали, що згідні, щоб перші п`ять побачень відбувалися у присутності матері дітей, з метою кращого налагодження контактів з дітьми (внуками).

Відповідачка позов не визнала. Зазначає, що позивачі негативно впливають на її дітей. Задоволення позову буде суперечити інтересам дітей. В подальші судові засідання не з`являлася.

Представник органу опіки та піклування підтримала висновок від 30.09.2020 року та пояснила, що інтереси дітей при цьому не будуть порушені. Просить зауважити, що відповідачка не забезпечила явку дітей як при проведенні експертизи, так і на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Рівненській райдержадміністрації. Вважає, що визначений графік побачень позивачів з внуками не буде суперечити інтересам дітей.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 та позивачка ОСОБА_2 є дідусем та бабусею ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З лютого 2018 року відповідачка чинить позивачам перешкоди у спілкуванні з їх внуками: забороняє безпосереднє спілкування, спілкування будь-якими засобами зв`язку, повідомила що не бажає участі позивачів у вихованні внуків.

Дана обставина була визнана відповідачкою.

При прийнятті рішення про часткове задоволення позову суд зважає на наступне.

Принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у ч.8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства».

Спілкування з дідом, бабою є реалізацією одного з найважливіших прав дітей - права на сімейне виховання, та повністю відповідає їх інтересам.

Статтею 257 Сімейного кодексу України передбачено безумовне право баби та на виховання внуків, що включає спілкування.

Законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в:

(а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків;

(б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України).

Отже, забороняючи позивачам спілкуватися з внуками, відповідачка порушує приписи діючого законодавства, яке гарантує право позивачів на спілкування з внуками.

Перешкод у такому спілкуванні суд не вбачає.

Також суд не вважає, що таке спілкування буде суперечити інтересам дітей (внуків).

При цьому суд додатково зазначає, що положення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки.

Рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82).

Усі доводи відповідачки ґрунтуються на результатах психологічного обстеження практичного психолога ОСОБА_10 , що проводились відносно однієї дитини - ОСОБА_6 та без участі позивачів.

Але цей висновок не наданий фахівцем закладу освіти, охорони здоров`я або центру соціальних служб.

Отже, даний доказ не відповідає вимогам допустимості, достовірності та достатності.

Результати дослідження ОСОБА_10 спростовано психолого-педагогічною характеристикою з дошкільного навчального закладу дитини від 13 вересня 2018 року, що не містить жодних відомостей про психологічну травму дитини та негативний вплив родичів на її емоційний стан.

Результати дослідження ОСОБА_10 також спростовано висновком судово-психологічного експерта №30/20, де зазначено, що індивідуально-психологічні особливості позивачів не містять вад, які безумовно могли б негативно вплинути на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дітей.

Суд додатково зауважує, що відповідачка не забезпечила явку дітей з метою проведення експертизи.

Радухівською сільською радою Рівненського району Рівненської області від 02.07.2018 року надано характеристики на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в яких зазначено, що позивачі за час проживання на території сільської ради зарекомендували себе з позитивної сторони, працелюбні, врівноважені, спокійні. Заяв та скарг ні від односельчан, ні збоку сільської ради щодо їх протиправної поведінки в сім`ї та громадських місцях не надходило.

Допитані судовому засіданні свідки односельчани позивачів: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 характеризують позивачів позитивно. Також свідки підтвердили активну участь позивачів у вихованні внуків під час проживання в одному житловому будинку до смерті сина позивачів.

Судом були заслухані свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , згідно показань яких дитина (внучка) говорила, що не хоче їхати до с. Іскра до дідуся та бабусі без мами.

Саме на це звертає увагу відповідачка, коли говорить що дитина не бажає спілкування з дідусем та бабусею.

Але допит цих свідків відбувався у 2019 році.

А згідно висновку органу опіки та піклування від 30.09.2020 р., враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при Рівненській райдержадміністрації від 24 вересня 2020 року, орган опіки та піклування рекомендував встановити порядок спілкування позивачів з внуками.

Проти цього порядку не заперечували позивачі.

А представник відповідачки зазначив, що бажано було б спочатку відновити та налагодити контакт між позивачами та їх внуками.

За наведеного суд вбачає підстави врахувати думку як позивачів, так і представника відповідачів з приводу піднятої проблеми.

Отже, суд вважає, що наявні підстави для захисту порушених прав позивачів шляхом визначення порядку спілкування позивачів з внуками.

Оскільки суд вважає за доцільне визначити порядок спілкування між позивачами та внуками з урахуванням висновку органу опіки та піклування від 20.09.2010 р. та з урахуванням додаткових пояснень позивачів та представника відповідача, а такий порядок є вужчим, ніж зазначалося у позові, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Позивачі не заявили про те, щоб понесені ними судові витрати були стягнуті з відповідачки на їх користь. Адже кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивачі не бажають відшкодовувати понесені ними судові витрати.

А суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі заявлених вимог. Таким чином понесені позивачами судові витрати залишаються покладеними на них же.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області (як орган опіки та піклування) про усунення перешкод у спілкування з внуками та у участі у їх вихованні шляхом визначення способу участі у вихованні внуків та у спілкуванні з ними - задоволити частково.

Встановити наступний порядок спілкування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з онуками ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ):

-перша субота місяця, третя неділя місяця з 10 год. до 18 год. за адресою проживання діда й баби: АДРЕСА_1 , без присутності матері ОСОБА_3 ;

-спільний відпочинок щорічно, три рази на рік, тривалістю 15 календарних днів: влітку у червні місяці 5 календарних днів, у серпні місяці 5 календарних днів; взимку 5 календарних днів, без присутності матері ОСОБА_3 .

Перші п`ять побачень, з метою відновлення та встановлення контакту між позивачами та їх онуками, за згодою позивачів, можуть відбуватися за місцем проживання онуків та їх матері ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_3 .

При цьому ОСОБА_3 слід утриматися від дій, що будуть спрямовані на перешкоджання у налагодженні контактів між бабусею, дідусем та онуками.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 ).

Позивачка: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка АДРЕСА_1 ).

Відповідачка: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканка АДРЕСА_2 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області (вул. Соборна, 195, м. Рівне).

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 10.10.2020 р.