ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року

м.Суми

Справа №577/966/20

Номер провадження 22-ц/816/2069/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

стягувач - держава Україна,

боржник - ОСОБА_1 ,

Конотопський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2020 року в складі судді Буток Т.А., постановленої у м. Конотопі, -

в с т а н о в и в :

10 березня 2020 року старший державний виконавець Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Романчук І.А. (далі - Відділ ДВС) звернулась із заявою про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, з вилученням паспортного документа, до виконання ним зобов`язань боржника за виконавчим документом № 51013005 від 17 травня 2016 року.

Подання державного виконавця обґрунтоване тим, що на виконанні у Відділі ДВС знаходиться виконавче провадження № АСВП 56832827 про стягнення з боржника на користь держави 10392,58 доларів СІЛА виконавчого збору. В процесі виконання оголошено у розшук 5 зареєстрованих за боржником транспортних засобів, місце знаходження яких не встановлено. Іншого майна, на яке б було можливо звернути стягнення, за боржником не зареєстровано, добровільно борг не сплачує. Таким чином, на думку заявника, оскільки ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тому він має можливості покинути територію України, що зробить неможливим виконання рішення про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2020 року подання старшого державного виконавця Відділу ДВС задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, з вилученням паспортного документа, до виконання ним зобов`язань боржника за виконавчим документом № 51013005 від 17 травня 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність ухвали суду, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2020 року та відмовити у задоволенні подання державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що від виконання зобов`язань по сплаті боргу ОСОБА_1 не ухиляється, а доказів протилежному державний виконавець суду не надала. Зокрема, боржник своєчасно з`являється за викликом державного виконавця, особисто надав всі відомості про наявне у нього майно, а також майно, зареєстроване спільно з іншими особами.

У відзиві на апеляційну скаргу Конотопський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) просить ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , представника Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) - Лютого М.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою Відділу ДВС від 17 травня 2016 року № 51013005 стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 10392,58 доларів США виконавчого збору (а.с. 4).

Виконавче провадження № 56832827 з примусового виконання вказаної постанови відкрито 23 липня 2018 року, копію відповідної постанови боржник отримав 03 липня 2019 року (а.с. 5).

Судом також встановлено, що у боржника ОСОБА_1 відсутнє майно чи доходи, на які відповідно до закону може бути звернуто стягнення.

За інформацією Конотопського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Сумській області, ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 . За останній рік боржником здійснено 14 перетинів державного кордону України.

Заходів щодо добровільного погашення заборгованості боржник ОСОБА_1 не здійснював.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем надано достатньо доказів ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань зі сплати виконавчого збору.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, відповідно до пункту 19 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець зобов`язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч. 1 та ч. З ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Під ухиленням розуміються такі дії або бездіяльність боржника, які полягають у навмисному або іншому свідомому невиконанні ним обов`язку по виконанню рішення суду. Про ухилення боржника від виконання обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання обов`язків, що передбачені ч. 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 19 цього Закону боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 19 цього Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

З матеріалів справи вбачається, що боржник обізнаний з постановою про стягнення з нього виконавчого збору та відповідним виконавчим провадженням, проте у добровільному порядку борг ні повністю, ні частково не сплачує, тобто встановлені ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язки не виконує.

Зокрема, зареєстровані за боржником п`ять автотранспортних засобів (а.с. 28) знаходяться у розшуку (а.с. 40). Іншого майна у власності боржник не має.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів (пункт 5).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження особи у виїзді за межі України можливе у разі, якщо воно передбачено законом і є необхідними для захисту прав та свобод інших осіб.

Передбачені у Законі України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» обмеження у праві виїзду за межі України є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Після прийняття оскаржуваної ухвали боржник жодних дій для сплати боргу не вчинив.

За таких обставин, тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України ґрунтується на законі та є необхідним для захисту прав стягувана у особі держави.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не містять доказів добровільного виконання зобов`язання зі сплати боргу ні повністю, ні частково, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2020 року постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко