РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2020 року

м. Рівне

Справа № 562/3223/19

Провадження № 22-ц/4815/948/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 червня 2020 року складі судді Ковалика Ю. А., ухвалене в м.Здолбунові Рівненської області об 11 годині 59 хвилин, повний текст рішення складено 30 червня 2020 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди.

Ухвалою суду від 10.01.2020 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_2 .

Свої позовні вимоги (з урахуванням уточнених) обґрунтовував тим, що 14.06.2019 він разом зі своїм сином ОСОБА_4 проїздили автомобілем марки «Volkswagen Caravelle», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по подвір`ю будинку АДРЕСА_1 . Зупинившись біля смітника, його син, ОСОБА_4 , викинув сміття у смітник. ОСОБА_2 підбігла до автомобіля та закинула викинуте сміття назад в автомобіль. Він повторно намагався викинути сміття та рушити з місця, проте відповідачка рванула дверцята автомобіля, внаслідок чого вони вдарилися об металевий смітник. Оглянувши автомобіль, позивач встановив, що праві передні дверцята, задні праві та частина кузова автомобіля з подряпинами. ОСОБА_4 звернувся до поліції із заявою про вчинене правопорушення. Згідно звіту про оцінку автомобіля від 14.08.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля в результаті його пошкодження складає 5092,04 грн. Враховуючи завдану шкоду, позивач просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 5092,04 грн., витрати понесені на виконання звіту про оцінку автомобіля в розмірі 1185 грн., витрати на професійну правову допомогу в сумі 4000 грн. та витрати по сплаті судового збору 768,40 грн.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 червня 2020 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 5092,04 грн., крім того витрати понесені на виконання звіту про оцінку автомобіля в розмірі 1185 грн., витрати по сплаті судового збору 768,40 грн., а всього на загальну суму 7045 грн. 44 коп..

Рішення суду першої інстанції вмотивовано ст. 1166 ЦК України, за якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, та обґрунтоване тими обставинами справи, що заподіяна позивачу діями відповідача майнова шкода перебуває у причинному зв`язку з протиправними винними діями відповідачки. Судом взято до уваги, що вимоги про відшкодування матеріальної шкоди та її розмір доведені належними та достовірними доказами.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, таким, що порушує її права та інтереси, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що шкода автомобілю марки «Volkswagen Caravelle», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була заподіяна не нею, і наявні в матеріалах справи докази жодним чином не підтверджують ні самого факту заподіяння нею матеріальної шкоди, ні її вини. Додає, що конфлікт між позивачем та ОСОБА_3 (до якої був спочатку заявлений цей позов) дійсно мав місце 14 червня 2019 року, і його ініціатором був ОСОБА_1 , який, під`їхавши до сміттєвих баків біля будинку АДРЕСА_1 , викинув смітті повз баки, на що ОСОБА_3 зробила йому зауваження, у відповідь на котре отримала нецензурну лайку, образи та погрози у свій бік. ОСОБА_3 взяла сміття та поклала його на руки пасажиру через вікно автомобіля, після чого позивач вийшов з авто, при відкритті зачепивши дверцятами сміттєвий бак, забрав у ОСОБА_3 мітлу і почав бити нею останню. Звертає увагу, що вона, ОСОБА_2 , взагалі не підходила до автомобіля і не торкалася його, дверцята об смітник вдарив сам позивач. Доводить, що судом було упереджено відхилено показання свідка ОСОБА_3 з тих міркувань, що вона є зацікавленою особою, та взято до уваги покази свідка ОСОБА_4 , який є сином позивача, тобто, очевидно зацікавленою особою, і саме його свідчення є необ`єктивними, які мали б бути оцінені судом критично. Зазначає, що звіт оцінювача від 14.08.2019 року про оцінку автомобіля марки «Volkswagen Caravelle», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , доданий до позовної заяви, не є належним доказом того, що пошкодження дверцят авто мало місце саме 14 червня 2019 року, адже така оцінка проводилася після спливу двох місяців з дня інциденту. Вказує, що автомобіль не є власністю позивача, він володів ним на підставі довіреності, яка втратила свою дію на час залучення її до участі в справі в якості належного відповідача, а тому у позивача відсутнє право вимоги. Також зазначає, що звернення до поліції з приводу спірних подій мало місце з боку ОСОБА_4 , сина позивача, тоді як до суду він не звернувся. За наведених підстав просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, а також покласти на позивача судові витрати та витрати на правничу допомогу.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Клочек Г. В. вважає рішення суду законним, обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення. Витрати по оплаті правничої допомоги просить покласти на ОСОБА_2 ..

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що між сторонами 14 червня 2019 року мав місце конфлікт на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , під час якого позивач, під`їхавши до сміттєвих баків, що розташовані у цьому дворі, та які належать ЖБК «Салют», мав намір викинути у ці сміттєві баки сміття, проте одна з двох жінок, які здійснювали прибирання прилеглої території, закинула сміття назад в авто, в якому, крім позивача, знаходився його син, ОСОБА_4 ..

Пізніше було встановлено, що особами, які перебували біля сміттєвих баків і здійснювали прибирання, були ОСОБА_3 , голова ЖБК «Салют», до якої першочергово був заявлений цей позов, та ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що діями відповідачки йому завдано збитків у вигляді пошкодження дверцят автомобіля марки «Volkswagen Caravelle», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і розмір таких втрат складає 5 092,04 грн. - вартість відновлювального ремонту, а також 1 185,00 грн витрат на виконання звіту про оцінку автомобіля.

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля марки «Volkswagen Caravelle», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

На підставі нотаріально посвідченої довіреності від 12.09.2018 ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 розпоряджатися цим автомобілем.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи (неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії); наявність шкоди (втрата або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; а також вину завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Як вбачається з матеріалів та обставин справи, позивачем не надано достовірних, достатніх та беззаперечних доказів наявності причинного зв`язку між неправомірними діями відповідачки та завданою матеріальною шкодою майну, котрий є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Більш того, сама наявність протиправних дій з боку відповідача також не встановлена.

У ч. 1 ст. 1166 ЦК Ураїни міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов?язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність). Деліктні зобов?язання ґрунтуються на принципі генерального делікту, згідно з яким кожному заборонено завдавати шкоду майну чи особі та будь-яке завдання шкоди іншому вважається протиправним, якщо особа не уповноважена на це.

Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, яка означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

В судовому засіданні суду першої інстанції були допитані свідки як зі сторони відповідача та і зі сторони позивача.

Свідок ОСОБА_3 надала показання, згідно яких ввечері 14.06.2019 вона разом з ОСОБА_2 прибирали прибудинкову територію будинку АДРЕСА_1 . В подвір`ї зупинився автомобіль червоного кольору, з якого через вікно пасажир викинув сміття повз смітник, в тому числі недопалок. Зробила йому зауваження, на що пасажир почав ображати її нецензурними словами. Взяла вказане сміття та поклала його через вікно на руки пасажиру. Пасажир вийшов з автомобіля забрав у неї мітлу, якою почав її бити. Викликали поліцію позивачі. ОСОБА_2 до автомобіля взагалі не підходила, дверцята не відкривала. Пасажир сам відкрив двері автомобіля, якими вдарив об смітник.

Свідок ОСОБА_7 надав показання, згідно яких, ввечері 14.06.2019 він, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , почув галас та нецензурну лайку. Вийшовши на подвір`я, побачив двох чоловіків, один з яких виражався нецензурною лайкою, зробив йому зауваження, на що останній повідомив, що викинув сміття, яке йому назад кинули в автомобіль. Особисто не бачив, як був пошкоджений автомобіль.

Представники поліції, які були викликані на місце інциденту, також дали свої показання в суді. Так, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що вони як працівники поліції приїхали за викликом на вул. Коперника в м. Здолбунів, де побачили припаркований поруч сміттєвого баку автомобіль марки «Volkswagen», в якого була пошкоджені пасажирські дверцята. На місці події був конфлікт між водієм, його пасажиром та однією чи двома жінками.

Відповідно до ч. 1, п.3 ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як, зокрема, показання свідків.

Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини (ч. 1 ст. 90 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зваживши обставини справи та проаналізувавши покази свідків, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачкою ОСОБА_2 доведено відсутність її вини у спричиненні матеріальної шкоди позивачу у вигляді пошкодження дверцят автомобіля.

Оцінюючи посилання позивача на те, що показання свідка ОСОБА_3 є необ`єктивними через особисту зацікавленість, суд вважає безпідставними. ОСОБА_3 у даній справі була відповідачем, який в ході розгляду справи був визнаний неналежним і всі вимоги до неї з боку позивача були зняті, а статус відповідача у справі отримала ОСОБА_2 .

Суд також бере до уваги, що показання свідка ОСОБА_3 узгоджуються з показаннями решти свідків: як працівників поліції, так і гр. ОСОБА_7 , тоді як показання свідка ОСОБА_4 суд оцінює критично з огляду на його можливу зацікавленість у зв`язку з перебуванням із позивачем у близьких родинних стосунках: позивач є його батьком.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав в розумінні ст. 1166 ЦК України, якою обґрунтовано позовні вимоги, для стягнення матеріальної шкоди з відповідачки на користь позивача, та необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з квитанції № 0.0. від 17.07.2020р., відповідачкою ОСОБА_2 при зверненні до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції сплачено судовий збір в розмірі 1 152, 60 грн., і саме така сума підлягає до стягнення на її користь з позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 червня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 вересня 2020 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Гордійчук С. О.