Справа №265/5564/20
Провадження №2/265/1531/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря судового засідання Онищука О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившею право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог зазначила, що вона є власником вказаної квартири. Відповідач є її племінником, зареєстрований в її квартирі, однак фактично не проживає в ній та ніколи не проживав. Наразі факт реєстрації відповідача позбавляє її права оформити субсидію.

Ухвалою суду від 28 серпня 2020 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить їх задовольнити.

З`ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві особистої приватної власності позивачці по справі ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 02.06.1993 року, виданого Маріупольським державно-виробничим підприємством «Житловик» та на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-55 від 12 січня 2002 року, виданим Четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою, про що свідчать відповідні свідоцтва та витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно МКП «МБТІ» (а.с. 6, 7, 8, 9).

За інформацією Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 29.07.2020 року, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Як вбачається з акту, виданого 12 серпня 2020 року ОСББ «Воїнів Визволителів - 66» та підписаного сусідами, в квартирі АДРЕСА_1 проживає одна людина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є єдиним власником вказаної квартири після смерті матері. ОСОБА_1 проживає і зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 з 16.09.1983 року. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації не проживає і ніколи не проживав (а.с. 11).

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім`ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

Відповідач у заяві, наданої до суду, визнає позовні вимоги у повному обсязі.

Отже, враховуючи, що відповідач понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред`явлений позов по суті.

Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 840,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившею право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін у справі:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 15 вересня 2020 року.

Суддя Адамова Т.С.