Справа № 308/71/20
17 вересня 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Химинець О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, в м Ужгород, в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 17.09.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 23.09.2020 року.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Позов мотивує тим, що 06 серпня 2005 року між позивачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис про укладення шлюбу № 20.
Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Однак, як вказує позивач, спільне подружнє життя між позивачем та відповідачем не складається, оскільки вони втратили один до одного почуття поваги і любові, та є людьми різних характерів і поглядів на життя.
У позовній заяві вказано, що відповідач не бере жодної участі у вихованні та утриманні дітей.
Позивач вважає, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з Відповідача на утримання їх дітей повинен визначатися у твердій грошовій сумі по 3 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, що забезпечить гармонійний розвиток дітей.
З огляду на викладене позивач просить суд: шлюб укладений та зареєстрований 05 серпня 2005 року у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 20, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 3 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2020 р., у даній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дане судове засідання, проте подала через канцелярію суду заяву, в якій зазначила, що просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання, відповідно до вимог ЦПК України, будь-яких заяв з приводу розгляду справи не подав, відзив від останнього на адресу суду не надходив. Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
На підставі наведеного суд, керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06 серпня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис про укладення шлюбу № 20.
Від вказаного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 01.03.2006 р.) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження НОМЕР_4 від 08.09.2011 р.).
Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.
Згідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Судом встановлено, що сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу. Подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам, як позивача, так і відповідача, тому постановляє рішення про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу.
Таким чином, з`ясовані у справі обставини свідчать, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення, даний шлюб існує формально, а тому його слід розірвати.
Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, слід зазначити наступне.
Позивач вказує на те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей, діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , перебувають на утриманні матері. Суд констатує, що ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання на розгляд справи не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило. Окрім того, позивач вказує, що відповідач не бере жодної участі у вихованні та утриманні дітей. ОСОБА_1 просила стягнути із відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно з дня пред`явлення позову.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу дії ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує те, що на день розгляду справи у суду відсутні відомості про наявність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, стан його здоров`я, матеріальне становище відповідача, та матеріальне становище позивача, відповідач своїм правом не скористався, та проти позовних вимог не заперечив, а тому вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, в розмірі - 3000,00 гривень (три тисячі гривень 00 коп.) щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття - підлягають задоволенню.
Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд не може визначити розмір аліментів на дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня;
При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків.
Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує, на день розгляду справи, відсутні відомості про офіційне та постійне місця роботи, а також наявність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків та враховує матеріальне становище позивача, приходить до висновку, що є підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, на кожну дитину до досягнення дитиною вісімнадцяти років, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Згідно штампу вхідної кореспонденції позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, зареєстровано 03.01.2020 року, згідно штампу поштового відправлення позовну заяву було відправлено позивачем поштою 30.12.2019 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви позивачем, згідно доданої квитанції сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. А тому з відповідача належить стягнути, на користь позивача вказану суму понесених судових витрат. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 258, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів- задовольнити.
Шлюб укладений та зареєстрований 05 серпня 2005 року у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 20, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 3 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду, а саме із 30.12.2019 р., і до досягнення дітьми повноліття.
Визначений судом розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), сплачений нею згідно квитанцій судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави 768,40 судового збору.
Копію рішення направити учасникам справи для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.