ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5556/19 Номер провадження 22-ц/814/1943/20Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Ачкасовій О. Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2020 року, ухвалене суддею Кривич Ж.О., повний текст рішення складено дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про визнання недійсним кредитного договору.

Позовна заява мотивована тим, що в червні 2019 року їй почали надходити дзвінки від працівників відповідача, з яких вона дізналась про укладення нею договору про надання фінансового кредиту з ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» № /306232 від 13.05.2019 року. Копію цього договору вона отримала від ТОВ «Кредитна Установа «Європейська Кредитна Група» у кінці червня 2019 року. Позивач зазначає, що згідно із зазначеним договором Товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 6 700,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 1.2. строк дії договору 15 днів, але у будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором, тобто строк дії договору не встановлено у розумінні вимог Цивільного Кодексу України. У п. 1.3. визначено, що за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 693,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,9 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Позивач вважає, що оскільки кредитний договір не був підписаний з її боку, сторони не домовились про всі істотні умови, визначені законодавством, а сам договір містить умови, які є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, що, в свою чергу, є підставою для визнання такого договору недійсним. Позивач зазначає про те, що відсутнє підтвердження передачі відповідачем їй кредитних коштів, тому договір не може вважатися укладеним. Крім того, на переконання позивача, оспорюваний договір містить пункти, що не відповідають Закону України «Про споживче кредитування» та є нечесною підприємницькою практикою, оскільки в п. 4.3 кредитного договору передбачена компенсація за порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів у вигляді пені в розмірі 5% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання умов цього договору, починаючи з першого дня прострочення. При цьому, пеня нараховується до дня повного погашення заборгованості за договором включно, але у будь-якому випадку не більше 100 (ста) календарних днів, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою та є всі підстави для визнання вказаного пункту недійсним. Просить визнати п. 4.3. договору недійсним та визнати договір № /306232 від 13.05.2019 року між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська Кредитна Група» та нею недійсним в цілому.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про визнання недійсним кредитного договору № /306232 від 13.05.2019 року, визнання недійсним п. 4.3 договору - залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір, укладений між сторонами 13.05.2019 року в електронній формі, що містить електронний підпис позивача та представника Товариства, має силу договору, який укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. На підставі наданих позивачем доказів, судом не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи позивача про ненадання повної інформації щодо умов та настання ризиків при укладенні договору та нечесну підприємницьку практику ґрунтуються виключно на припущеннях і спростовуються самим змістом договору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, дослідивши роздруковану копію електронного договору про надання кредиту, мав би прийти до висновку про те, що спірний договір не відповідає вимогам ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки при прийнятті електронної пропозиції про укладення договору не був заповнений формуляр заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, підписаний в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, вказує, що істотними умовами договору фінансового кредиту є розмір позики, строк її надання та розмір процентів за користування кредитними коштами. Проте, у договорі, що є предметом розгляду, відповідачем не доведено, що сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, а текст договору не є таким, що підписаний позивачем у розумінні ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», а отже і не може бути письмовим доказом погодження ним істотних умов кредитного договору. Вважає, що відповідачем також не доведено факту підтвердження позивачем вчинення дії по виконанню кредитного договору, оскільки сам факт безготівкового переказу позивачем грошових коштів на рахунок не є доказом того, що позивач погодив такий переказ та прийняв його, а відповідач взагалі не надав доказів перерахування коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що на офіційному сайті ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» в мережі Інтернет розміщена Публічна пропозиція на укладення договору про надання фінансового кредиту (оферта) на укладення кредитного договору.

13.05.2019 року між сторонами укладено договір про надання фінансового кредиту № /306232, відповідно до якого сторони погодили про надання ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 6 700,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (а.с. 8-14).

Згідно з цим договором позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до графіку розрахунків, який є додатком № 1 до кредитного договору, проценти за користування кредитом становлять 1 909,50 грн.

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору).

За результатами розгляду справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір, укладений між сторонами 13.05.2019 року в електронній формі, що містить електронний підпис позивача та представника Товариства, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами.

Оспорюваний кредитний договір було укладено з відповідачем в електронній формі, шляхом використання позичальником електронного підпису, визначеного ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що відповідає правилам ч. 1 ст. 205 ЦК України.

Зі змісту індивідуальної частини оспорюваного договору про надання фінансового кредиту, який наданий позивачем, судом встановлено, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, а позичальник в свою чергу погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису та надання номеру карти для перерахування відповідачем кредитних коштів.

Згідно п. 1.6 індивідуальної частини договору № /306232 від 13.05.2019 року його невід`ємною частиною є публічна пропозиція на укладення договору про надання фінансового кредиту (оферта), яка розміщена на сайті Товариства.

Щодо посилання позивачем, як на підставу своїх позовних вимог, на те, що відповідач веде нечесну підприємницьку практику, то суд першої інстанції звернув увагу, що відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Крім того, суд не погодився із слушністю доводів позивача щодо недійсності договору у зв`язку з порушенням відповідачем норм ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у пункті 4.3. оспорюваного договору, оскільки вказаним пунктом встановлена відповідальність позичальника у разі порушення ним умов кредитного договору. При належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань.

Доводи позивача щодо того, що умови кредитного договору № /306232 від 13.05.2019 року є несправедливими, так як сума компенсації за порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту є завищеною, суд першої інстанції відхилив, оскільки кредит надавався позивачу на строк до п`ятнадцяти днів та відсоткова ставка за користування кредитними коштами була йому відома в момент укладення договору.

За результатами судового розгляду, на підставі наданих позивачем доказів, судом першої інстанції не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № /306232 від 13.05.2019 року вимогам законодавства та несправедливість його умов, так як доводи позивача про ненадання повної інформації щодо умов та настання ризиків при укладенні договору та нечесну підприємницьку практику ґрунтуються виключно на припущеннях і спростовуються самим змістом договору.

На переконання суду першої інстанції саме позивач ініціювала укладення такого договору, оформивши заявку на сайті товариства, підписавши договір з використанням аналогового підпису, оскільки паспортні дані клієнта, зазначені в оспорюваному договорі, повністю відповідають паспортним даним позивача. Суду не було надано доказів на спростування зазначеного.

З врахування викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено перед судом порушення прав з боку відповідача, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно індивідуальної частини оспорюваного кредитного договору, невід`ємною частиною договору є публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства http://www.eurogroshi.com.ua (п. 1.6). Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування» (п. 1.7).

Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

За умовами публічної пропозиції ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в «особистий кабінет». При підписанні документів на телефонний номер клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці. Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо видачі кредиту чи відмову у наданні кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер клієнта, а також відповідна інформація зазначається в «особистому кабінеті». У разі прийняття рішення про надання кредиту клієнт ознайомлюється з індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту в «особистому кабінеті». У разі згоди із запропонованими умовами кредитування, клієнт підписує індивідуальну частину за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора ( а.с. 27-31).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; 2) електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно матеріалів справи, і як правильно встановлено судом першої інстанції, спірний договір був підписаний позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був надісланий відповідачем на номер телефону, зазначений позивачем при реєстрації на сайті кредитодавця. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Доводи апеляційної скарги про те, що одноразовий ідентифікатор не може надсилатися в форматі «37077», оскільки не є алфавітно-цифровою послідовністю, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки, як вже зазначалося вище, одноразовим ідентифікатором є комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.03.2020 року по справі №404/502/18.

Згідно ч. 4. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст. 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Зазначаючи про недосягнення сторонами усіх істотних умов договору, позивач посилалася на те, що в договорі не вказано, що кредит надається на потреби пов`язані з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, договір містить умови, які є несправедливими, оскільки процентна ставка є завищеною.

У той же час, згідно індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № /306232 від 13.05.2019 року, що укладений між ТОВ «Кредитна установа « Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 , Товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 6 700 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Кредит надається строком на 15 днів, тобто до 27.05.2019 року. За користування кредитом клієнт сплачує Товариству 693,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,9 (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Умови проведення взаєморозрахунків між сторонами деталізовано в розділі 2.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставними.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відповідачем надано належні та допустимі докази укладення між сторонами 13 травня 2019 року кредитного договору № /306232 та отриманням позивачем кредитних коштів в сумі 6 700 грн.

Так, згідно інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн», на сайті «EUROGROSHI.COM.UA 13.05.2019 року було проведена успішна транзакція типу «виплата» на суму 6 700 грн. на картку НОМЕР_1 , що відповідає номеру картки, який вказано ОСОБА_1 при заповненні заявки на кредит 13.05.2019 року. Доказів протилежного, зокрема того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, ОСОБА_1 суду не надала.

Таким чином, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2020 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов