Справа № 145/762/20
У Х В А Л А

"04" вересня 2020 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

Суддя Кіосак Н. О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Тростянецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що вона починаючи з січня 2010 року і по день смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області постійно проживала разом із нею однією сім`єю по АДРЕСА_1 ;

- визнати за нею право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0387, площею 4,9377 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тростянецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області.

Однак, заява не оплачена судовим збором. Даних про звільнення позивача від сплати судового збору в заяві не наведено, доказів на їх обґрунтування не надано.

В зв`язку з чим, ухвалою Тиврівського районного суду від 09.06.2020 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали. Копію ухвали ОСОБА_1 отримала 22.06.2020 року, її представник ОСОБА_3 отримав 03.07.2020 року, що стверджується розписками про отримання.

02 квітня 2020 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-IX, якиму Цивільний процесуальний кодекс України розділ XII "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 3 такого змісту: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371,390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX, яким пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року №731-IX передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно допункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

З 03.08.2020 року по 03.09.2020 року суддя Кіосак Н.О. перебувала у відпустці.

Станом на 03.09.2020 року недоліки позовної заяви не усунуто, з клопотанням про продовження строку відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України для усунення недоліків позовної заяви позивач до суду не звертався.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Ураховуючи наведене, оскільки дана позовна заява не оплачена судовим збором до даного часу, вважаю, що зазначену позовну заяву слід повернути позивачу.

Суд роз`яснює позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. 126, 185 ЦПК України,

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тростянецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення ухвали.

Суддя: Н. О. Кіосак