КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
======================================================================
Справа №760/930/20 Головуючий у І інстанції Оксюта Т.Г.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Круля Руслана Вікторовича на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що 05 грудня 2019 року між сторонами було укладено договір позики за умовами якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 700 доларів США на витрати пов`язані з перереєстрацією транспортного засобу з кінцевим терміном повернення грошових коштів не пізніше 10 грудня 2019 року. За невиконання чи несвоєчасне виконання умов договору сторони передбачили штраф у розмірі 2000 доларів США.

Станом на день звернення до суду з позовом заборгованість за договором позики не погашена, таким чином заборгованість відповідача перед відповідачем становить 2700 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на день подання позову за курсом НБУ становить 64584 грн.

На підставі викладеного, позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 2700 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,08 грн. та в дохід держави судовий збір в сумі 72 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції не було з`ясовано обставини за яких укладався договір позики між сторонами та факт передачі грошових коштів, оскільки відповідач не укладав з позивачем жодного договору позики, про що свідчить відсутність оригіналу такого договору. Відповідач не здійснював жодного волевиявлення та не мав наміру укладати з позивачем договір позики, що свідчить про недійсність договору позики, копія якого була надана суду позивачем.

Також відповідач стверджує, що ним було підписано пустий аркуш паперу, так як у нього з позивачем була домовленість що останній надасть допомогу у знятті арешту з транспортного засобу, а за свої послуги позивач запросив у відповідача 700 доларів США.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 в якому зазначено, що оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права та на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Окрім того, під час судового розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем не було надано жодного доказу на спростування викладених в позові обставин, договір позики не визнавався недійсним, окрім того відповідач не заявляв клопотання при призначення почеркознавчої експертизи, яка б могла підтвердити чи спростувати факт підписання відповідачем договору позики.

На підставі викладеного у відзиві позивач просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року було призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти (позику) в сумі 700 доларів США, які останній зобов`язався повернути не пізніше 10 грудня 2019 року (а.с. 2).

Відповідно до п. 3.2. вказаного договору, своїм підписом на договорі позичальник засвідчив, що грошові кошти від позикодавця він отримав у повному обсязі до підписання цього договору.

Позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання перед відповідачем у повному обсязі, передавши відповідачу грошові кошти в сумі 700 доларів США, що підтверджується підписами сторін, які містяться в договорі.

У встановлений договором строк, відповідач не повернув позивачу позичені кошти, чим порушив умови договору позики, укладеного між сторонами

Відповідно до п. 5.2. договору, при порушенні позичальником строку повернення позики, позичальник повинен сплатити позикодавцю штраф у розмірі 2000 доларів США.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а доводи відповідача про те, що ним подано до поліції заяву про вчинення кримінального правопорушення від 09 березня 2020 року з приводу шахрайських дій позивача щодо підробки документів, не є доказом того, що викладені в позовній заяви обставини є надуманими, відповідачем також не надано до суду будь-яких доказів, які б свідчили про недостовірність проставленого відповідачем підпису, який міститься на договорі позики, як і не було надано суду доказів, що свідчили про те, що договір позики був визнаний недійсним.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ст.1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було надано належну та об`єктивна оцінку всім обставинам, на які посилається позивач та доказів, які були надані сторонами на підтвердження чи спростування позовних вимог. Відповідач у справі не спростував викладені в позові обставини та не надав беззаперечних доказів на підтвердження того, що між сторонами не укладався договір позики, окрім того відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не скористався своїм процесуальним правом щодо заявлення у справі клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні достатні правові підстави вважати, що наведені позивачем обставини є надуманими.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач

Судді: