КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/9154/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Експобанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 02 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Експобанк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №79/АК-2007, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 26500 доларів США, із кінцевим терміном повернення - 01 жовтня 2014 року. ОСОБА_2 зобов`язався щомісяця сплачувати ТОВ «КБ «Експобанк» проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних, щомісячну комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2% від залишку заборгованості за кредитом, а також повернути банку кредит на умовах, передбачених договором, але не пізніше 01 жовтня 2014 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ТОВ «КБ «Експобанк» і ОСОБА_1 укладений договір поруки від 02 жовтня 2007 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 виступила перед банком поручителем за кредитним договором від 02 жовтня 2007 року №79/АК-2007. ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 21 травня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 184650,14 доларів США, що в еквіваленті 4475539,27 грн.та 88797,57 грн., яка складається з: 11952,97 доларів США, що в еквіваленті 95516,18 грн., - залишок за кредитом; 12676,09 доларів США, що в еквіваленті 101294,64 грн., - прострочена заборгованість за кредитом; 8842,61 доларів США, що в еквіваленті 70661,30 грн., - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 7958,67 грн.- прострочена заборгованість за щомісячною комісією, 82156,86 доларів США, що в еквіваленті 656515,47 грн., - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 69021,61 доларів США, що в еквіваленті 515551,72 грн., - пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів, 80838,90 грн.- пеня за несвоєчасну сплату щомісячної комісії. Правонаступником ТОВ «КБ «Експобанк» було ВАТ «КБ «Експобанк», а в подальшому - ПАТ «КБ «Експобанк».

Уточнивши позовні вимоги, ПАТ «КБ «Експобанк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 184650,14 доларів США, що в еквіваленті 1475539,27 грн., і 88797,57 грн., яка складається із: залишку за кредитом у розмірі 11 952,97 доларів США, що в еквіваленті 95 516,18 грн.; простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 12676,09 доларів США, що в еквіваленті 101294,64 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 8842,61 доларів США, що в еквіваленті 70661,30 грн.; простроченої заборгованості за щомісячною комісією в розмірі 7958,67 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 82156,86 доларів США, що в еквіваленті 656515,47 грн.; пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів у розмірі 69021,61 долар США, що в еквіваленті 515551,72 грн., пені за несвоєчасну сплату щомісячної комісії в розмірі 80838,90 грн..

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2012 року позов ПАТ «КБ «Експобанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Експобанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 550861,58 грн., судові витрати в сумі 3294,72 грн., а всього - 554156,30 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2012 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність, порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, просила рішення суду змінити, відмовивши ПАТ «Комерційний Банк «Експобанк» у позовних вимогах до ОСОБА_1 повністю та відмовити ПАТ «Комерційний Банк «Експобанк» у частині позовних вимог про стягнення пені у розмірі 80838,90 євро з підстав пропущення строків позовної давності, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2012 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Луспеника Д.Д., Воробйової І.А., Гулька Б.І., Лідовця Р.А., Черняк Ю.В.від 13 травня 2020 року, скасовано ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що умови кредитного договору позичальником виконувалися неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості, поручитель своїх зобов`язань у встановлені строки не виконав. Під час розгляду справи відповідачі не спростували належними та допустимими доказами наданий позивачем розрахунок заборгованості, а тому порушене право ПАТ «КБ «Експобанк» підлягає захисту у повному обсязі. Також, суд першої інстанції зменшив розмір пені, заявленої позивачем, оскільки він значно перевищує суму заборгованості за кредитом.

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Одним із способів припинення зобов`язання відповідно до статті 599 ЦК України є його виконання, проведене належним чином.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Встановлено, що 02 жовтня 2007 року між ВАТ «КБ «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Експобанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №79/АК-2007.

Згідно з пунктами 1.1-1.5, 4.5.1 кредитного договору ОСОБА_2 на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності надано у тимчасове користування грошові кошти на купівлю автомобіля у сумі 26500 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти до 01 жовтня 2014 року, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12% річних та протягом дії кредитного договору щомісячно сплачувати комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2% від суми залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з додатком 1 до кредитного договору від 02 жовтня 2007 року

№79/АК-2007 ОСОБА_2 повинен вносити чергові платежі за кредитом у розмірі, визначеному у графіку прогнозних погашень за кредитом, щомісяця до 02 числа поточного місяця.

ВАТ «КБ «Експобанк» свої зобов`язання за договором кредиту виконало належним чином, що підтверджується заявою на видачу готівки від 02 жовтня 2007 року №07 про отримання коштів у розмірі 26500 доларів США, що в еквіваленті 133825,00 грн. (а.с. 37).

На забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій, ОСОБА_2 передав ВАТ «КБ «Експобанк» у заставу автомобіль «Mitsubishi Lancer», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 02 жовтня 2007 року, що підтверджується договором застави (а.с. 41-42).

02 жовтня 2007 року між ТОВ «КБ «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» та ОСОБА_1 укладений договір поруки, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник; позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно з умовами пункту 3.7 кредитного договору від 02 жовтня 2007 року

№ 79/АК-2007 позичальник зобов`язаний за вимогою банку повернути кредит, сплатити належні проценти, інші платежі та штрафні санкції до закінчення строку, встановленого пунктом 1.3 договору, при порушенні, зокрема, строків сплати процентів та/або при будь-яких інших порушеннях умов цього договору.

Відповідно до п. 5.2 кредитного договору за несвоєчасне повернення кредиту/частини кредиту та/або несвоєчасну сплату процентів позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1% від суми боргу за кожний день прострочення.

Згідно з п.5.3 кредитного договору за несвоєчасну сплату комісії за розрахункове обслуговування за кредитом, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1% від суми боргу за кожний день прострочення.

Протягом дії терміну кредитного договору ОСОБА_2 порушував зобов`язання щодо своєчасного погашення платежів, передбачених умовами кредитного договору, внаслідок чого станом на 21 травня 2012 року утворилася заборгованість у сумі 184650,14 доларів США, що в еквіваленті 4475539,27 грн. та 88797,57 грн., яка складається з: 11952,97 доларів США, що в еквіваленті 95516,18 грн., - залишок за кредитом; 12676,09 доларів США, що в еквіваленті 101294,64 грн., - прострочена заборгованість за кредитом; 8842,61 доларів США, що в еквіваленті 70661,30 грн., - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 7958,67 грн. - прострочена заборгованість за щомісячною комісією, 82156,86 доларів США, що в еквіваленті 656515,47 грн., - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 69021,61 доларів США, що в еквіваленті 515551,72 грн., - пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів, 80838,90 грн. - пеня за несвоєчасну сплату щомісячної комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості.

ОСОБА_2 перестав належним чином сплачувати заборгованість за кредитним договором з листопада 2007 року (а.с. 8).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки право банку порушене, і підлягає захисту.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині обрахування строку дії поруки за зобов`язанням ОСОБА_2 щодо погашення кредитної заборгованості, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора та суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України перебіг строку дії поруки за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення кредитної заборгованості щомісячними платежами, починається стосовно кожної окремої частини заборгованості від дня, коли відбулося це порушення.

Строк дії поруки обчислюється окремо по кожному простроченому зобов`язанню позичальника.

Таким чином, з часу прострочення щомісячного платежу починається обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів, поза межами цього строку.

Аналогічнийвисновок викладено Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16.

Питання правильного застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України було також предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) та у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), за наслідками розгляду яких Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13 червня 2018 року та від 31 жовтня 2018 року виклала правовий висновок про відсутність підстав для відступлення від сталої практики Верховного Суду України й Верховного Суду та вказала, що з огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити із того, що відповідно до положень ст. 554, 559 ЦК Українипозивачем пропущено строк звернення з позовом до поручителя, оскільки строк позовної давності для вимоги про стягнення заборгованості починається 08 січня 2008 року, а спиває 08 січня 2011 року, проте ПАТ «КБ «Експобанк» звернулося до суду з позовом 06 червня 2012 року, тобто після спливу строку для звернення із позовом.

Апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки строк позовної давності пропущений, що є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем ОСОБА_1 ..

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 заслуговують на увагу, висновки суду в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 вересня 2012 року скасувати в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромта ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Експобанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «10» вересня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіІ.В. Іванова О.І. Сліпченко