Провадження № 22-ц/801/1375/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 рокуСправа № 127/28970/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Рибчинського В.П., Голоти Л. О.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В. О., скаржника, позивача ОСОБА_1 , розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Акціонерного товариства

«Укрпошта» про стягнення моральної шкоди,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , представника відповідача Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» Шаловінського Володимира Петровича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2020 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Вінниці за головування судді Дернової В. В., повний текст якого складений 16 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» ( далі - АТ «Укрпошта» ) про стягнення на його користь моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 липня 2019 року він надіслав рекомендований лист з повідомленням про вручення за номером поштового відправлення 144 на ім`я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Після направлення рекомендованого листа позивач неодноразово звертався у поштове відділення з проханням своєчасного направ лення йому повідомлення про вручення листа, на що працівниками ВПЗ № 20 у грубій формі йому було відмовлено. Після закінчення тридцятиденного строку зберігання поштового відправлення у поштовому відділенні позивач двічі звертався до відділення поштового зв`язку № 20, де звертав увагу на грубі порушення вимог нормативно-правових актів. Лише 25 вересня 2019 року після письмового звернення у Вінницьку дирекцію АТ «Укрпошта» ОСОБА_1 отримав відповідь від сусідки, що свідчить про порушення порядку вручення рекомендованого листа. Такими діями, грубим порушенням службових обов`язків, законодавства України, відповідач фактично позбавив його можливості звернутися в суд щодо заборони боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду закордон. Таке відношення відповідача також плинуло на стан здоров`я позивача, у нього посилився тиск, що спричинило розлад сну. Відповідно ОСОБА_1 вважає, що йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінив у 100 000,00 гривень та просив суд стягнути на свою користь ці кошти з відповідача.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2020 року позов задоволений частково. Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 2102,00 гривні моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ «Укрпошта» на користь держави 840,80 гривень судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача АТ «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» Шаловінський В. П. оскаржує його в апеляційному порядку, просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати, в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник вважає рішення в оскаржуваній частині незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не були враховані усі складові елементи щодо підстав настання відповідальності, а саме причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та протиправними діями відповідача. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції не обґрунтував та не з`ясував, у чому полягають глибина і тривалість душевних страждань, характер дій винної особи, а також чи позивач зазнав моральних страждань та яких, пов`язаних з необхідністю докладати зусилля для їх виявлення, яким чином характер оскаржуваних дій спричинив глибину фізичних та душевних страждань, який ступінь вини відповідача, чи є його вина підставою для відшкодування. Відповідач вважає, що позивачем жодних доказів на доведення своїх вимог не надано. Представлений ним акт огляду медико-соціальною експертною комісією від 29 липня 2019 року № 370265 щодо наявного сталого стану здоров`я не може свідчити про причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та станом здоров`я позивача. Судом також не враховані засади розумності та справедливості, не визначена співмірність розміру шкоди вартості наданої послуги поштового зв`язку.

У подальшому позивач ОСОБА_1 також оскаржив в апеляційному порядку рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2020 року, просить дане рішення суду скасувати в частині визначення розміру стягнутої моральної шкоди, рішення у цій частині змінити та стягнути на його користь з відповідача 100 000,00 гривень. ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення суду необґрунтованим, оскільки з огляду на обставини справи йому спричинені фізичні та душевні страждання, моральна шкода. Направлена ним письмова вимога до боржника ОСОБА_2 про повернення боргу зберігалася у поштовому відділенні майже два місяці, не була вручена адресату з вини відповідача. За цей час боржник виїхала за межі України, що позбавило його у судовому порядку вирішити питання заборони боржнику у праві виїзду закордон. Вважає справедливим розміром відшкодування відповідачем спричинених йому хвилювань та страждань у 100 000,00 гривень.

07 серпня 2020 року до апеляційного суду надійшов відзив представника АТ «Укрпошта» Григоренко С. В. на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , де стверджується про необґрунтованість скарги. Відповідач не погоджується з доводами позивача щодо двомісячного строку зберігання листа у поштовому відділенні, адже рекомендований лист не був вручений одержувачу протягом одного місяця з причин не звернення за останнім та, як наслідок, за закінченням терміну зберігання через один місяць та 18 днів цей рекомендований лист був повернутий відправнику. Тобто перевищення терміну зберігання мало місце на 18 днів. Лист скаржник отримав 18 вересня 2019 року. Повернення відправнику поштового відправлення з порушенням строку зберігання не перешкоджає у реалізації позивачем права на звернення до суду за відновленням свого права на стягнення заборгованості, вжиття заходів забезпечення позову ще до його пред`явлення. Позивачем жодним доказом не доведений факт втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, яких останній зазнав би, яких зусиль для їх виявлення та усунення необхідно було докласти. Підтвердження факту заподіяння душевних та фізичних страждань внаслідок перевищення терміну зберігання поштового відправлення не є обґрунтованим, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою, протиправними діяннями та виною відповідача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, позивач не обґрунтовує її розмір жодним доказом, керуючись власним бажанням та не зіставляючи розміру шкоди вартості наданої послуги.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2020 року ОСОБА_1 поновлений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2020 року, за обома апеляційними скаргами відкрито провадження у справі, остання ухвалою від 05 серпня 2020 року призначена до перегляду по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційні скарги відповідно позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги позивача та відповідача задоволенню не підлягають. ????

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом установлено та не оспорюється учасниками справи, підтверджується листом філії Вінницької дирекції АТ «Укрпошта» від 26 вересня 2019 року № 10-12-456-М-16695 ( а. с. 6 ), що 30 липня 2019 року ОСОБА_1 через відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» відправив адресований ОСОБА_2 за адресою одержувача: 23223, Вінницька область, Вінницький район, с. Зарванці рекомендований лист № 144. 02 серпня 2019 року вказаний рекомендований лист надійшов до відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області. Цього ж дня лист був виданий у доставку, однак адресу не був вручений у зв`язку з його відсутністю, повідомлення про надходження листа було залишене в поштовій скриньці адресата.

06 серпня 2019 року повторне повідомлення про надходження даного рекомендованого листа було доставлене адресату в його поштову скриньку.

17 вересня 2019 року рекомендований лист був повернутий за зворотною адресою у зв`язку із закінченням терміну зберігання, оскільки адресат до відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» для отриманням листа не звернувся. 18 вересня 2019 року лист надійшов до відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта» № 20, цього ж дня був виданий у доставку та вручений ОСОБА_3 - сусідці позивача ОСОБА_1 .

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, керуючись Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, нормами статей 23, 1167, 1172 ЦК України, дійшов висновку про порушення вказаних Правил внаслідок зберігання поштового відправлення у понад встановлений строк, а також вручення його не уповноваженій адресатом особі. Також суд вважав, що ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав через протиправну поведінку щодо нього, яку можливо відшкодувати у розмірі 2102,00 гривні, виходячи із засад розумності та справедливості, що на думку суду є обґрунтованою компенсацією за душевні переживання, яких зазнав позивач у зв`язку із наданням йому поштової послуги без дотримання правил надання таких послуг.

З висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 11 червня 2020 року, колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується, оскільки вони є вірними, обєктивними, зробленими з урахуванням усіх фактичних обставин справи; суд першої інстанції не помилився у застосуванні до спірних правовідносин норм матеріального права, що їх регулюють, не порушив вимог процесуального законодавства.

Порядок відшкодування завданої моральної шкоди визначається законодавством.

Закон України «Про поштовий зв`язок», Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, не містять умови, за яких оператором поштового зв`язку має бути відшкодовано моральну шкоду користувачу послуги поштового зв`язку. Проте при зверненні до суду із позовом ОСОБА_1 посилався на норми ЦК України, що регулюються порядок відшкодування моральної шкоди.

Так відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування, вона відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту другого постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Згідно статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Пунктами 89, 90 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, встановлено, що реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, інших документів, що посвідчують особу згідно із законодавством; адресат може уповноважити іншу особу на одержання адресованого йому поштового відправлення, коштів за поштовим переказом за довіреністю, що оформляється в установленому законодавством порядку. Довіреність на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом може бути посвідчена нотаріально, посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання; після пред`явлення оригіналу довіреності її копія залишається в об`єкті поштового зв`язку.

Пунктами 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, передбачено, що у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення «EMS» - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод; за письмовою заявою відправника/адресата строк зберігання поштових відправлень, внутрішніх поштових переказів може бути продовжений за додаткову плату до двох місяців з дня надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення; після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як вірно встановлено судом першої інстанції відповідачем порушені вищезазначені Правила надання послуг поштового зв`язку внаслідок безпідставного перевищення строку зберігання поштового відправлення у місцевому поштовому відділенні, а також видачі поштового відправлення неповноважній особі.

Відповідно до пункту п`ятого постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди», згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Зважаючи на цілковиту, безсумнівну доведеність вини відповідача у наданні позивачу неякісних послуг поштового зв`язку, колегія суддів апеляційного суду на спростування доводів апеляційної скарги представника АТ «Укрпошта», погоджується з висновком суду першої інстанції щодо оцінки моральної шкоди, яка спричинена позивачу порушенням його прав на отримання якісного обслуговування в сфері поштових послуг, оскільки дійшла висновку, що невручення відправленого ОСОБА_1 рекомендованого листа, перевищення строку його зберігання створило для позивача певні складності у вирішенні його особистих питань з повернення боргу, можливого застосування заходів забезпечення власних вимог та захисту власних інтересів, вплинуло на можливість забезпечити звичайний спосіб життя внаслідок необхідності постійного особистого контролю, з`ясування обставин отримання ( неотримання ) адресатом рекомендованого поштового відправлення.

Колегія суддів не погоджується з позицією відповідача, про те, що позивачу не спричинена моральна шкода, так як факт порушення прав останнього знайшов своє підтвердження у ході судового розгляду та примусив його звертатися за захистом своїх інтересів, прав до суду, що, безумовно, вимагає докладання додаткових зусиль для поновлення у правах, доведення факту вчинення порушень.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та представника АТ «Укрпошта» щодо неправильного визначення розміру моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки судом визначено розмір немайнової шкоди з урахуванням обставин справи; з цього приводу суд навів у рішенні достатні, грунтовні відповідні мотиви.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом ( Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, Європейський суд з прав людини, рішення від 12 липня 2007 року).

Інші доводи обох апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, параграф 58, Європейський суд з прав людини, рішення від 10 лютого 2010 року ).

Суд першої інстанції, ухвалюючи 11 червня 2020 року рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази, дав належну, об`єктивну правову оцінку доказам обох сторін у справі. Відповідно до положень статей 263 - 265 ЦПК України судове рішення належним чином умотивоване та обгрунтоване, тому підстав для задоволення апеляційної скарги апеляційний суд не знаходить.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як наразі зазначалося доводи апеляційних скарг сторін у справі не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні від 11 червня 2020 року, не дають підстав визнати це рішення ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, заявлених позовних вимог. Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, тому апеляційні скарги позивача, представника відповідача слід залишити без задоволення.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , представника відповідача Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» Шаловінського Володимира Петровича залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

Л. О. Голота