Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1710/18
Провадження № 2/935/37/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2020 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі :

Головуючого - судді Василенка Р.О.

із секретарем - Бех І.О.

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Князєва В.В., відповідача ОСОБА_2 та її представника - адвоката Яроша В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що в період часу з 02.04.2004 по 13.08.2013 він проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю, підтримуючи фактичні шлюбні стосунки, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, піклувалися один про одного, проживали в АДРЕСА_1 куди переїхали з м. Житомира після продажу належної на праві власності позивачу квартири та придбали вказаний будинок, де проживали та були зареєстровані він, ОСОБА_2 , їх дочка ОСОБА_7 та мати позивача ОСОБА_3 . У вказаний період здійснили добудову до будинку, позивач оплачував витрати на оформлення документів на будинок, крім того разом їздили відпочивати, святкували дні народження, новий рік та інші свята, зустрічались з друзями. Наприкінці 2013 року стосунки погіршились, позивач дізнався, що відповідач отримала 13.08.2013 свідоцтво про розірвання шлюбу (за рішенням суду шлюб розірвано 01.03.2004) та почала виселяти з будинку його матір, повідомила, що хоче продати будинок, який був оформлений на відповідачку та дочку сторін, тому в 2014 році позивач звертався до суду щодо визнання майна спільною сумісною власністю, однак в суді відповідач запевнила, що позивач також має право на спірний будинок та його поділять добровільно, а тому його позов був залишений без розгляду, однак після цього відповідач не вчинила ніяких дій щодо нотаріального оформлення спірного будинку і 18.02.2018 він звернувся до поліції із заявою про вчинення шахрайській дій з боку відповідача щодо спірного будинку, а остання направила вимогу його матері про виселення з будинку мотивуючи тим, що співвласниками цього будинку є відповідач та дочка сторін.

Враховуючи, що позивач з відповідачем в період часу з 02.04.2004 по 13.08.2013 підтримували особисті стосунки характерні для сімейних, не перебуваючи при цьому в іншому шлюбі та в цей період їхнього з відповідачем проживання однією сім`єю придбали будинок в АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 04.09.2004, в якому покупцями вказані відповідач та дочка сторін, а тому на вказане майно поширюється положення глави 8 Сімейного кодексу і відповідно просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 02.04.2004 по 13.08.2013 і встановлення цього факту потрібно для визнання частини вказаного майна спільною сумісною власністю сторін.

В ході розгляду справи позивач та його представник (діє і як представник третьої особи на стороні позивача) позовні вимоги підтримали, суду пояснили, що сторони проживали як чоловік і жінка без шлюбу з 02.04.2004 по 13.08.2013. Проживали в АДРЕСА_1 в будинку, який придбали після продажу належної позивачу квартири в м. Житомирі. У вказаний період не припиняли фактичних шлюбних відносин, вели спільне господарство, обробляли належну до будинку земельну ділянку, був спільний бюджет, проводили ремонти в будинку, в якому проживали та були зареєстровані, разом відпочивали. Наприкінці 2013 року стосунки погіршились, позивач дізнався, що відповідач отримала 13.08.2013 свідоцтво про розірвання шлюбу (за рішенням суду шлюб розірвано 01.03.2004) та почала виселяти з будинку його матір, повідомила, що хоче продати будинок, який був оформлений на відповідачку та дочку сторін, тому в 2014 році позивач звертався до суду щодо визнання майна спільною сумісною власністю, однак в суді відповідач запевнила, що позивач також має право на спірний будинок та його поділять добровільно, а тому його позов був залишений без розгляду, однак після цього відповідач не вчинила ніяких дій щодо нотаріального оформлення спірного будинку і 18.02.2018 він звернувся до поліції із заявою про вчинення шахрайській дій з боку відповідача щодо спірного будинку, а остання направила вимогу його матері про виселення з будинку мотивуючи тим, що співвласниками цього будинку є відповідач та дочка сторін. Таким чином, з цього часу позивач дізнався про порушення його прав щодо фактично спільного майна, а тому заява представника відповідача щодо застосування строків позовної давності є безпідставною.

Відповідач (яка була допитана також в якості свідка) та її представник позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що фактично з 2001 року сторони не проживали як сім`я, не було спільного господарства, не було спільного бюджету, будинок придбаний за кошти відповідачки, позивач в будинку ніколи не проживав, а лише відвідував свою матір, ніяких відносин не підтримували. Також, будучі допитаною в якості свідка відповідач вже пояснила, що вони лише проживали в одному будинку в різних кімнатах, ремонт в будинку робила вона, подружніх стосунків не підтримували, відповідач мав борги і переховувався від кредиторів, а тому квартиру в Житомирі продали та переїхали в Коростишів і з того часу вони не жили як чоловік і жінка, також пояснила, що оскільки відповідач батько їх дитини, то вони разом відпочивали, святкували, зустрічались із спільними знайомими. Не заперечує, що разом із позивачем у вказаний період їздили до м. Києва за товарами щодо ремонту будинку (привозили ванну, возив знайомий ОСОБА_6 ). У вказаний позивачем період з 2004 по 2013 роки, останній возив їх на автомобілі належному відповідачу на відпочинок та на зустрічі із спільними знайомими, автомобіль вона в подальшому продала. В 2013 році позивач її побив, а тому вона отримала свідоцтво про розірвання шлюбу. Також, просять застосувати строк позовної давності, оскільки позивач дізнався про ймовірне порушення його прав у серпні 2014 і 08.08.2014 року звертався до суду з позовом про визнання будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю. Просять відмовити в задоволенні позову.

Допитана свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що її батьки - сторони по справі вже тривалий час розлучені і не живуть однією сім`єю з 2004 року. В 2007 році батько жив на фірмі, а вона жила з мамою. Будинок в АДРЕСА_1 вони ходили дивитись з мамою і купували разом з мамою, батько іноді з`являвся в будинку. Вона з 2007 року не проживає у вказаному будинку. Як робили ремонт в будинку вона не бачила. На даний час мати живе в неї в м. Житомирі.

Допитана свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що знає сторін як сусідка, вдома в останніх не була, дружніх відносин не підтримувала, щоб ходили разом не бачила.

Допитана свідок ОСОБА_9 пояснила, що проживає по сусідству із сторонами, бачила відповідачку з дочкою, позивача не бачила, бачила проведення будівельних робіт по АДРЕСА_1 , їй не відомо чи жили сторони як чоловік і жінка.

Допитаний свідок ОСОБА_10 пояснив, що з 2004 року був вдома у сторін, бачив, що робили ремонт в будинку, вони товаришували сім`ями, в них був автомобіль, разом відпочивали, святкували дні народження, новорічні та інші свята, сторони жили як чоловік і жінка, про те, що вони розлучені не знав і лише останні роки відомо, що не живуть разом.

Допитана свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що знає сторін, як сусідка, останні купили хату в Коростишеві в 2004 році, робили ремонт, проводили газ, сторони жили разом як чоловік і жінка, чи вони розлучені вона не знає. Останні декілька років в сторін були сварки і зараз бачить що в хаті живе позивач з матір`ю. Мати позивача її подруга, а тому вона була у сторін приблизно раз на два тижні.

Допитаний свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що знає сторін десь років 15-16, він живе по сусідству. Сторони будувались, вели спільне господарство, разом були на свята. З того часу як почали виселяти мати позивача він знає, що сторони вже разом не живуть. Він як депутат складав акт відносно проживання позивача в будинку. Також пояснив, що його брат живе навпроти будинку сторін і він часто буває в брата та бачив, що сторони жили разом, придбали автомобіль. Останні 3-4 роки він не бачить, щоб відповідач жила в АДРЕСА_1 .

Допитана свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що знає сторін як сусідка останніх років 15, чи вони розлучені їй невідомо. Бачила, що будували будинок, позивача бачила майже кожного дня як їхав на роботу.

Допитана свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що знає сторін як сусідка, вони жили в будинку разом: сторони, їх дочка та мати позивача. Позивач весь час живе в будинку, бачила що вони будувались.

Допитана свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що знайома із сторонами, були в спільних компаніях, разом відпочивали, знає, що розлучились в 2013 році.

Допитана свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що позивач її племінник, знає, що сторони жили разом в м. Коростишеві, вона приходила до своєї сестри - матері позивача, яка також жила в одному будинку із сторонами, а тому знає, що останні жили разом як чоловік і жінка, робили ремонт в будинку.

Допитаний свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що знайомий із сторонами з 2007 року, товаришували сім`ями. Приблизно в 2010 році він разом із позивачем та відповідачем привозив останнім речі з Києва, так як робили ремонт . Разом їздили відпочивати сім`ями, це було в 2008-2013 роках. В 2010 році сторони придбали автомобіль на якому їздили відпочивати, це видно на спільних фото, автомобіль «Ніссан Екстрейл». Також він неодноразово бував в будинку сторін, він завжди вважав, що сторони одружені. З 2013 року знає, що сторони разом не живуть.

Допитаний свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що є двоюрідним братом позивача, знає, що сторони жили в м.Коростишів купили будинок після продажу квартири в м. Житомирі. В будинку проживали разом як сім`я, добудовували будинок. З 2013 року сім`я розпалась.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав.

Так, судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 1988 року, від шлюбу мають дочку ОСОБА_7 , 1989р.н. і шлюб розірвано за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира 01.03.2004 року.

В період після розірвання шлюбу з 02.04.2004 року по 13.08.2013 сторони проживали та зареєстровані в АДРЕСА_1 , куди переїхали після продажу квартири в м. Житомирі та купівлі будинку за вказаною адресою, покупцями якого вказана відповідача та дочка сторін (договір купівлі-продажу від 04.09.2004). У вказаний період між сторонами продовжувались притаманні подружжю відносини, зокрема разом проживали та зареєстровані у вказаному будинку, спільно проводили відпочинок, спільно зустрічались з друзями на свята, проводили ремонт в будинку, що підтверджується показаннями вищевказаних свідків та дослідженими фотознімками зі спільного відпочинку сторін у вказаний період.

Зокрема свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , які були друзями сторін підтвердили, що у вказаний позивачем період сторони жили разом, проводили ремонт будинку, придбали автомобіль, разом їздили на відпочинок, були на святах. Інші свідки також підтвердили проживання сторін разом в будинку, проведення ремонту будинку та наявність притаманних подружжю відносин, а стосовно показань свідка ОСОБА_7 яка пояснила, що батько жив окремо і ніяких відносин з мамою не підримував суд відноситься критично, оскільки остання є дочкою сторін і відповідач проживає в неї та в судовому засіданні відповідач пояснювала, що позивач проживав в будинку, тобто вказані пояснення свідка не узгоджуються з іншими дослідженими доказами по справі.

Також, згідно довідки АТ «СГ ТАС» від 15.01.2019 позивач оформлював договір АА-256644 від 27.01.2011 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб марки NISSAN X-TRAIL 2002 р.в. державний номер НОМЕР_1 та 29.01.2012 був оформлений аналогічний договір АВ-2417223 на NISSAN X-TRAIL 2002 р.в. державний номер НОМЕР_2 та відносно якого відповідач пояснила, що позивач керував цим автомобілем, возив їх на відпочинок та свята та який вона в подальшому продала, що свідчить про наявність спільного бюджету та ведення спільного господарства.

Доказів щодо витрат лише однієї із сторін на ремонт та добудову будинку суду не надано, що свідчить про спільні витрати сторін на ремонт та добудову будинку.

Також, згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 02.10.2018 за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що в даному будинку з моменту його придбання у вересні 2004 року і по даний час фактично проживають ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_3 і до вересня 2013 року проживали однією сім`єю ОСОБА_2 - колишня дружина ОСОБА_1 та їх дочка ОСОБА_7 .

Згідно копій паспортів сторін - відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1 з 26.10.2004, а позивач ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 з 28.10.2008, що свідчить про згоду відповідачки, як співвласника вказаного будинку, на реєстрацію місця проживання в ньому позивача, що також є підтвердженням продовження притаманних подружжю відносин і після розірвання шлюбу.

В заяві від 23.07.2004 адресованій приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Сербіній О.П. - ОСОБА_2 зазначила, що дає згоду на продаж її чоловіком ОСОБА_1 частини квартири в АДРЕСА_2 , що спростовує твердження відповідачки про припинення фактичних шлюбних відносин з 2001 року та після розірвання шлюбу 01.03.2004 за рішенням суду та свідчить про непослідовність пояснень відповідачки.

У відповідності до ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу і відповідно до ст. 60 та ч.1 ст.70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і частки майна подружжя є рівними та у відповідності до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу і встановлення такого факту необхідно позивачу щодо визнання майна спільною сумісною власністю, відносно чого перебуває в провадженні суду цивільна справа про визнання майна спільною сумісною власністю щодо спірного будинку в АДРЕСА_1 .

Стосовно заяви представника відповідача щодо застосування строків позовної давності з тих підстав, що позивач дізнався про ймовірне порушення його прав у серпні 2014 року і звертався 08.08.2014 до Коростишівського районного суду з позовною заявою про визнання будинку в АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю його та ОСОБА_2 , то суд вважає її безпідставною, оскільки в 2014 році відповідач визнала право позивача на спірний будинок (вчинила дії, які свідчили про визнання обов`язку щодо оформлення права власності на спірний будинок і на позивача, тобто перебіг позовної давності в даному випадку переривається на підставі ч.1 ст. 264 ЦК України), в зв`язку з чим позов був залишений без розгляду і лише коли позивач 18.02.2018 звернувся до поліції із заявою про вчинення шахрайській дій з боку відповідача щодо спірного будинку, так як остання відмовилась вчиняти дії щодо нотаріального оформлення прав позивача на спірний будинок та направила вимогу матері позивача про виселення з будинку мотивуючи тим, що співвласниками цього будинку є відповідач та дочка сторін і відповідно з цього часу позивач дізнався про порушення його прав щодо спірного будинку і відповідно строк позовної давності позивачем не пропущений виходячи з положень ч.1 ст. 261, ч.1 ст. 264 ЦК України.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає до стягнення 704грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 74 СК України, керуючись ст. 4,10,12,13, 258,259263,264,265-268 ЦПК України,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити. Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як чоловіка і жінки без шлюбу в період з 02.04.2004 по 13.08.2013.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_4 ) - 704грн. 80 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.09.2020.

Суддя Р.О. Василенко