КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/1944/19

номер провадження: 22-ц/824/9361/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Кашперської Т.Ц., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Альфа-Банк» - адвоката Гамор Наталії Вікторівни на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2020 року у складі судді Колесник О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк», державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Алієва Гусєйна Азіза Огли комунального підприємства «Світоч» міста Києва про припинення права власності та скасування рішення про державну реєстрацію права власності,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Алієва Гусєйна Азіза Огли комунального підприємства «Світоч» міста Києва (далі - КП «Світоч»), у якому просив припинити право власності АТ «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 , скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 44798330 від 22 грудня 2018 року 14:13:30 державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Алієва Гусєйна Азіза Огли КП «Світоч» міста Києва, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

У березні 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ричка С.А. подав до суду першої інстанції заяву про забезпечення вказаного вище позову, в якій просив заборонити вчиняти АТ «Альфа-Банк» та будь-яким його представникам без вмотивованого рішення суду будь-які дії, спрямовані на проникнення до однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що після звернення позивача до суду за даним позовом відповідач АТ «Альфа-Банк» вживає заходів щодо проникнення до спірної квартири, де мешкає позивач, а саме, АТ «Альфа-Банк» направило позивачу лист №878 від 25 травня 2019 року та лист №470 від 20 лютого 2019 року з вимогою добровільно звільнити квартиру. Також позивач у березні 2020 року виявив на вхідних дверях квартири наклейку-банер про те, що спірна квартира є приватною власність банківської установи та зазначено про заборону проникнення до цієї квартири. Вказані обставини свідчать про те, що представниками АТ «Альфа-Банк» вживаються заходи щодо незаконного проникнення до однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , якою володіє позивач, що призведе до неможливості ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача у разі задоволення його позову судом.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ричка С.А. про забезпечення позову задоволено.

Заборонено вчиняти АТ «Альфа-Банк» та будь-яким його представникам без вмотивованого рішення суду будь-які дії, спрямовані на проникнення до квартири АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник АТ «Альфа-Банк» - адвокат Гамор Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, щоу матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про вчинення АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», будь-яких дій, направлених на відчуження належної банку на праві приватної власності квартири, а також про вчинення ними дій, спрямованих на внесення змін та записів про право власності, після звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом та відкриття судом провадження у справі. Вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для накладення арешту на спірну квартиру. Крім того, суд не звернув увагу на те, що у заяві про забезпечення позову всупереч вимог ст.151 ЦПК України відсутня пропозиція щодо зустрічного забезпечення. Також суд першої інстанції не викликав заявника у судове засідання для надання пояснень та доказів на підтвердження вимог заяви, чим порушив норми процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що в апеляційній скарзі відсутні обґрунтування та докази щодо спростування мотивів, викладених у заяві про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти відповідачу та будь-яким його представникам без вмотивованого рішення суду будь-які дії, спрямовані на проникнення до квартири. Натомість представник банку обґрунтовує незаконне накладення арешту на спірну квартиру, який оскаржуваною ухвалою суду не накладався. Позивач вказує, що у заяві про забезпечення позову ним наведено беззаперечні докази того, що відповідачем вживаються дії щодо проникнення до спірної квартири. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Алієв Гусєйн Азіз Огли КП «Світоч» міста Києва не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанціїї виходив із того, що позивач ОСОБА_1 оспорює право власності банку на спірну квартиру, а тому до вирішення спору по суті слід тимчасово заборонити АТ «Альфа-Банк» та будь-яким його представникам користуватись вказаним майном, що слугуватиме заходом запобігання порушень прав позивача.

Такі висновки суду є правильними й такими, що відповідають обставинам справи й вимогам закону.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 752/20385/18 (провадження № 61-5600св19) та у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі № 754/10714/18 (провадження № 61-1670св19),

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Дарницького районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк»,правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Алієва Гусєйна Азіза Огли КП «Світоч» міста Києва, у якому просить припинити право власності АТ «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 , скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 44798330 від 22 грудня 2018 року 14:13:30 державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Алієва Гусєйна Азіза Огли КП «Світоч» міста Києва, яким проведено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк».

Тобто, між сторонами виник спір з приводу права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, вид забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача відповідає позовним вимогам.

При вжитті заходів забезпечення даного позову, судом першої інстанції обґрунтовано враховано зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

По справі встановлено та не заперечується учасниками справи, що у спірній квартирі АДРЕСА_1 проживає позивач ОСОБА_1 .

Представник ОСОБА_1 - адвокат Ричка С.А. на підтвердження доводів заяви про забезпечення позову надав суду докази того, що після звернення ОСОБА_1 до суду за даним позовом він отримав від АТ «Укрсоцбанк»,правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», лист (вимогу про усунення порушення) №878 від 25 травня 2019 року про добровільне звільнення спірної квартири та лист (вимогу про добровільне виселення) №470 від 20 лютого 2019 року про добровільне звільнення спірної квартири (а.с.222, 224, т.1).

Також представник позивача надав суду докази того, що на вхідних дверях спірної квартири позивач виявив наклейку-банер про те, що спірна квартира є приватною власність банківської установи та вказано про заборону проникнення до цієї квартири (а.с.226, т.1).

Надані стороною позивача вказані вище докази у своїй сукупності свідчать про те, що представниками АТ «Альфа-Банк» вживаються заходи щодо проникнення до квартири АДРЕСА_1 , в якій проживає позивач, а тому забезпечення позову в обраний позивачем спосіб шляхом заборони АТ «Альфа-Банк» та будь-яким його представникам без вмотивованого рішення суду вчиняти будь-які дії, спрямовані на проникнення до цієї квартири до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

При цьому колегія суддів враховує, що забезпечення позову є передбаченим законом тимчасовим обмеженням, яке полягає у захисті законних інтересів позивача у разі коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання рішення суду.

Отже, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення шляхом заборони АТ «Альфа-Банк» та будь-яким його представникам без вмотивованого рішення суду вчиняти будь-які дії, спрямовані на проникнення до спірної квартири.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що заявник не довів, а суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб, є необґрунтованими з наведених вище підстав.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для накладення решту на квартиру АДРЕСА_1 , є безпідставними, оскільки оскаржуваною ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2020 року арешт на вказану вище квартиру не накладався.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що клопотання представника позивача про забезпечення позову не містить інформації щодо зустрічного забезпечення, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Правовий аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що суд не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, а має лише право на застосування зустрічного забезпечення.

Разом з тим, ч.3 ст.154 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Однак, АТ «Альфа-Банк» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Також представником відповідача не надано доказів того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Крім того, згідно з ч.6 ст.154 ЦПК України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Таким чином, клопотання про зустрічне забезпечення може бути подане та вирішене судом після застосування судом заходів забезпечення позову.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та не вирішення судом питання зустрічного забезпечення, у даному випадку не є підставою для скасування ухвали суду про забезпечення позову, оскільки не позбавляє права обтяженої сторони звернутися з клопотанням про таке зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарни про те, що суд першої інстанції не викликав заявника у судове засідання для надання пояснень та доказів на підтвердження вимог заяви, чим порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням (ч.3 ст.153 ЦПК України).

Отже, виклик до суду особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів є правом, а не обов`язком суду.

За таких обставин, розглянувши заяву про забезпечення позовубез виклику особи, яка подала таку заяву,суд першої інстанції не порушив норми процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків судів першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди представника відповідача з висновком суду першої інстанцій щодо їх оцінки.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Альфа-Банк» - адвоката Гамор Наталії Вікторівни залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 27 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: