Провадження № 2/161/3155/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Борсук К.П.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 161/12313/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

4 серпня 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що сторони з 20.04.2012 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.02.2020 року у справі №161/20653/19. Від шлюбу у подружжя є донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З врахуванням вказаного, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2 700,00 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 17 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, у заяві від 04.08.2020р. просила здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

У судовому засідання представник відповідача позовні вимоги визнав частково, долучив до матеріалів справи довідку про доходи відповідача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони з 20 квітня 2012 року перебували у шлюбі, однак рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2020 року у справі №161/20653/19 шлюб між сторонами був розірваний (а.с.3).

У шлюбі в подружжя народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Позивачка стверджує, що відповідач коштів на утримання дитини не надає.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо неможливості працевлаштуватися чи заборону працювати у зв`язку із захворюванням, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з довідки про доходи, відповідач працює на посаді завантажувача-вивантажувача на ТОВ «ВФБ Груп Лімітед», за період з червня місяця по серпень місяць 2020 року отримав дохід у розмірі 12 039,62 грн.

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, потреби дитини, матеріальний стан відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей.

Cуд зауважує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків обов`язку по утриманню дитину.

Враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище позивачки, матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач є працездатним та спроможним отримувати доходи, позовні вимоги визнав частково, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1 800,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, з відповідача слід стягнути в дохід держави 560,53 грн. судового збору (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, ч. 2 ст. 268 ЦПК України ст. 150, 180-184 СК України,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот) грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня подання позовної заяви, тобто з 4 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави 560 (п`ятсот шістдесят) грн. 53 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Повний текст рішення

складений 28.09.2020 року

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк