Справа № 154/3498/13-ц Провадження № 22-ц/802/968/20 Головуючий у 1 інстанції: Пікула Н. В.
Категорія: 3 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

14 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Федонюк С. Ю., перевіривши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11 грудня 2013 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11 грудня 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, 31 серпня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Згідно із ч.2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

В апеляційній скарзі заявник клопоче про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання обґрунтовано тим, що строк пропущено з поважних причин, оскільки участі у справі апелянт особисто не брала, про існування даного судового спору, ніби-то зініційованого нею, дізналась у серпні 2020 року, про наявність та зміст рішення стало відомо 18 серпня 2020 року після ознайомлення її представника з матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідкового листа до справи, оскаржуване рішення отримано стороною 25 грудня 2013 року, однак не зазначено ким саме.

Оцінивши вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку, що такі обставини не можуть бути визнані поважними, оскільки заявником не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало їй подати належно оформлену апеляційну скаргу на дане рішення суду в передбачений ЦПК України строк.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Відповідно до положень ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, ОСОБА_1 не надано суду належних та достатніх доказів у розумінні статей 77, 80 ЦПК України на підтвердження обставин, які є підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням положень частини третьої статті 357 ЦПК України наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11 грудня 2013 року суд визнає неповажними.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для подання заяви про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження даного рішення суду з наведенням інших підстав для його поновлення та з наданням відповідних доказів на підтвердження наведених нею обставин.

Крім того, апеляційна скарга не може бути прийнята до провадження апеляційним судом і підлягає залишенню без руху, оскільки з доданої до апеляційної скарги квитанції АТ "Укрпошта" від 28.08.2020 вбачається, що платником зазначена не ОСОБА_1 чи її представник, яка в даному випадку звернулася до суду з апеляційною скаргою, а ОСОБА_6 , яка не є особою, що подає дану апеляційну скаргу та взагалі не є учасником даної справи.

За таких умов у суду відсутні підстави вважати, що сплачена сума коштів зарахована в якості судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України саме за подачу апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11 грудня 2013 року.

Отже, апеляційна скарга не відповідає вимогам п.3 ч.4 статті 356 ЦПК України, оскільки заявником не додано документів, що підтверджують належну сплату судового збору особою, яка подала апеляційну скаргу.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При зверненні до суду в листопаді 2013 року позовна заява підлягала оплаті судовим збором у розмірі 229, 40 грн.

Згідно з пунктом 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, за подання апеляційної скарги на рішення суду у даній справі ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір у розмірі 344 грн 10 коп. (229,40 грн х 150%) за наступними реквізитами:

отримувач - УК у м. Луцьку /Луцьк ОТГ/ 22030101;

код отримувача: 38009628;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку (МФО) 899998;

рахунок отримувача: UA0003550;

призначення платежу:*; 101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8) або реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) чи серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 (назва установи, організації чи ПІБ позивача), на рішення суду від 11 грудня 2013 року (Дата оскаржуваного рішення), по справі 154/3498/13-ц (номер справи), Волинський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

На підтвердження сплати судового збору до Волинського апеляційного суду необхідно надати оригінал квитанції про його сплату.

Враховуючи зазначені обставини та керуючись ст. 357 ЦПК України, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 слід залишити без руху, надати строк десять днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81, 127, 185, 356, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати наведені представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Володимир-Волинського міського судуВолинської області від 11 грудня 2013 року неповажними.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Володимир-Волинського міського судуВолинської області від 11 грудня 2013 року в даній спраі залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення копії даної ухвали.

Якщо заяву про поновлення строку апеляційного оскарження не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для його поновлення будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Федонюк