Провадження 22-ц/812/1563/20 Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.

П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2020р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Коломієць В.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Лівшенко О.С.

за участі: представника відповідачки Зозулі О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2020р.

за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

В квітні 2020 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_3 ) звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа № 2/489/349/14, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 04 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом ПАТ ОТП Банк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 червня 2011 року за №СМ-SME407/002/2011 у загальній сумі 100489,49 грн. таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначав, що на момент отримання виконавчого листа та подання заяви про відкриття виконавчого провадження, позивачем до державної виконавчої служби вже було подано на виконання виконавчий напис приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Плетньова В.О., вчинений 17.10.2013 року про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , для задоволення вимог ПАТ ОТП Банк в розмірі 100 366,70 грн. Таким чином, позивач звернувся до державної виконавчої служби з двома виконавчими документами, які дублюють один одного, що стало підставою застосування подвійного стягнення боргових вимог з боржника.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2020 року у задоволені заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 просив ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким визнати виконавчий лист № 2/489/349/14, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва 04 серпня 2014 року таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим і підлягає виконанню.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання судових рішень - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 цього Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких, зокрема, виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно ч.1,2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Вказане дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі №2-3558/2010 дійшов висновку про те, що саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання,та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Плетньовим В. О. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , для задоволення вимог ПАТ ОТП Банк в розмірі 100 366,70 грн. Договір іпотеки укладався для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №СМ-SME407/002/2011 від 07 червня 2011 року.

28 жовтня 2013 року ПАТ "ОТП Банк" звернулося з заявою до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого 17 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Плетньовим В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1083 про звернення стягнення на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги ПАТ "ОТП Банк" у розмірі 102140,11 грн. та 1700,00 грн. за вчинення виконавчого напису.

28 жовтня 2013 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Вірським О.С., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 40453653 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису № 1083 виданого 17 жовтня 2013 року.

27 листопада 2013 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Мельник Ю.В. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 40453653 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2013 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «ОТП Банк», треті особи - приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Плетньов В.О., Ленінський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

23 липня 2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ПАТ ОТП Банк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Яким стягнуто на користь ПАТ ОТП Банк з ОСОБА_3 за кредитним договором від 07 червня 2011 року за №СМ-SME407/002/2011 заборгованість на загальну суму 100489,49 грн. з яких 84181,42 грн. - тіло кредиту, 9684,14 грн. - проценти, пеня - 6623,93 грн., а також стягнуто 1010,47 грн. судового збору.

04 серпня 2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за цим рішенням, видано виконавчий лист № 2/489/349/14 на підставі якого державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 45481647.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 жовтня 2014 року, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 06 травня 2014 року залишено без змін.

04 березня 2020 року заступником начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенком А.О. винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій щодо виконання виконавчого напису № 1083 виданого 17 жовтня 2013 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області.

04 березня 2020 року заступником начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенком А.О. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 40453653 до зведеного виконавчого провадження № 46160107.

Вказане підтверджується матеріалами зведеного виконавчого провадження № 46160107.

Згідно квитанцій, які містяться в матеріалах виконавчого провадження, ОСОБА_2 здійснено оплату боргу за виконавчим написом № 1083 виданого 17 жовтня 2013 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області у загальній сумі 70660,34 грн.

Виконавчий лист № 2/489/349/14 про стягнення на користь ПАТ ОТП Банк з ОСОБА_3 за кредитним договором від 07 червня 2011 року за №СМ-SME407/002/2011 заборгованості на загальну суму 100489,49 грн. і 1010,47 грн. судового збору та виконавчий напис, виданий 17 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Плетньовим В.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1083 про звернення стягнення на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги ПАТ "ОТП Банк" у розмірі 102140,11 грн. та 1700,00 грн. за вчинення виконавчого напису, не виконанні, тобто обов`язок боржника щодо погашення заборгованості за кредитним договором від 07 червня 2011 року за № СМ-SME407/002/2011, наявний.

Отже, звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник був зобов`язаний вказати передбачені процесуальним законом підстави, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Посилання заявника стосовно зобов`язання до виконання подвійного стягнення за одним і тим же договором були предметом дослідження Ленінського районного суду м. Миколаєва, що відображено у постановленому ним рішенні від 23 липня 2014 року, а тому без його скасування в установленому законом порядку не мають юридичного значення.

Оскільки ОСОБА_2 не надано суду доказів того, що виконавчі листи видано помилково, або що її обов`язок відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням нею чи іншою особою або з інших причин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 23 вересня 2020 року

Головуючий: Судді: