СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________________
Справа № 760/9032/19
№2/760/540/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І . Вступна частина

02 червня 2020 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, процентів та штрафних санкцій.

ІI. Описова частина

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення з нього заборгованості за договором позики, зокрема:

-суми боргу в розмірі 3750,00 Євро;

-суми процентів за користування грошовими коштами в розмірі 618,90 Євро;

-суми 3% річних в розмірі 42,22 Євро;

-суми пені в розмірі 506,71 Євро.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Коробенка С.В. від 11.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі.

13 листопада 2020 року Позивач збільшив розмір позовних вимог і просив стягнути з ОСОБА_2 :

-суму боргу в розмірі 3750,00 Євро;

-суми процентів за користування грошовими коштами в розмірі 906,16 Євро;

-суми 3% річних в розмірі 114,04 Євро;

-суми пені в розмірі 1368,49 Євро.

-Ухвалою від 13.11.2020 закрито підготовче засідання.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначає, що 08 листопада 2017 року ОСОБА_2 отримав у нього позику в розмірі 2800 Євро терміном на 1 рік з розрахунку 50% річних на залишок позики.

Станом на день подання позову, як стверджує Позивач, ОСОБА_2 сплатив йому лише 300 євро, а тому заборгованість становить 2500 євро. Крім того, як зазначає Позивач, Відповідач має сплатити йому проценти за користування позикою в період з 08.11.2017 по 08.11.2018 в сумі 1250 євро (50% річних).

Крім того, Позивач вважає, що ОСОБА_2 на підставі положень ст. 1048 ЦК України має сплатити на його користь проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 906,16 євро.

Позивач також просить стягнути з Відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних за період прострочення виконання своїх зобов`язань з повернення позики та процентів з 08.11.2018 по 13.11.2019 в сумі 114,04 євро.

ОСОБА_1 також просив стягнути з Відповідача з пеню за прострочення виконання зобов`язань в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на підставі положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», що за його розрахунками становить 1368,49 євро.

У судове засідання представник Позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи був повідомлявся належним чином.

Суд визнав за можливе розглянути справу відсутність Сторін із постановленням заочного рішення на підставі наявних матеріалів справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 08 листопада 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з яким останній отримав у позику суму в розмірі 2800 євро, яку зобов`язався повернути до 08 листопада 2018 року, сплативши при цьому проценти за користування позикою за ставкою 50% річних від суми заборгованості. (а.с. 10)

Зі пояснень Позивача вбачається, що ОСОБА_2 повернув лише частину позики, і заборгованість в розмірі 2500 євро досі залишається непогашеною.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч.1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи порушення Відповідачем своїх зобов`язань, визначених договором позики від 08.11.2017, суд вважає можливим задовольнити вимоги ОСОБА_1 , стягнувши з ОСОБА_2 суму простроченої заборгованості за договором позики в розмірі 2500 євро, а також проценти, нараховані протягом року за ставкою 50% річних на вказану суму, що становить 1250 євро (всього простроченої заборгованості - 3750 євро).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1048 Цивільного кодексу України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду у рішенні № 444/9519/12 від 28.03.2018 прийшла до висновку про те, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування (п. 53 Постанови).

Як наслідок, Суд зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання» (п. 54 Постанови).

Враховуючи, що строк виконання зобов`язання Відповідача з повернення позики настав 07.11.2018, і з 08.11.2018, відповідно, розпочалося прострочення виконання ним своїх зобов`язань з повернення позики, Позивач втратив право нараховувати проценти на кредит з вказаної дати.

Відтак, суд не має підстав для задоволення вимог про стягнення процентів на рівні подвійної облікової ставки НБУ починаючи з 08.11.2018.

Натомість, згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Станом на 13.11.2019 (межі позовних вимог) штрафні санкції у вигляді 3% річних за прострочення Відповідачем виконання своїх зобов`язань в період з 08.11.2018 складають :

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
375008.11.2018 - 13.11.20193703 %114.04

Таким чином, вимоги про стягнення з Відповідача штрафних санкцій у вигляді 3% річних в сумі 114,04 євро підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення з Відповідача неустойки на підставі положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», то суд звертає увагу Позивача на те, що у відповідності до преамбули вказаного Закону, він регулює відносини, суб`єктами у яких є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Відтак, дія цього Закону не поширюється на відносини між Сторонами справи, а тому у задоволенні цієї частини вимог слід відмовити.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з Відповідача, становить 3864,04 євро (станом на 02.06.2020 за курсом НБУ - еквівалент 115163,85 гривень).

Відповідно до ч.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, стягненню з Відповідача підлягає компенсація сплаченого Позивачем судового збору в розмірі 1151,64 гривень.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 161, 525, 526, 530, 553, 1048, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 08.11.2017 в розмірі 3864,04 євро (три тисячі вісімсот шістдесят чотири євро 04 центи).

В іншій частині вимог відмовити.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 1151,64 гривень.

3.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт НОМЕР_2 ; РНОКПП: відомості відсутні.

Суддя: