ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року

м.Суми

Справа №585/4858/19

Номер провадження 22-ц/816/1600/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

у присутності :

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бутенко Валентини Миколаївни ,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Менька Дмитра Дмитровича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2020 року, ухваленого у складі судді Євлах О.О. у м. Ромни, повний текст якого складено 10 червня 2020 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення приросту ринкової вартості майна,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення приросту ринкової вартості майна, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що постановою Сумського апеляційного суду від 07 травня 2019 року визнано недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами від 11 листопада 2010 року, що знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ним, який посвідчений приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Ганзя О.Б. та зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій під № 2526; визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 11 листопада 2010 року. Підставами скасування даних договорів дарування стало те, що під час укладення оспорюваних договорів волевиявлення ОСОБА_2 , 1924 року народження, яка є рідною матір`ю ОСОБА_1 , не відповідало її внутрішній волі та не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених договорами дарування. ОСОБА_2 діяла під впливом помилки, оскільки вважала, що укладає договори довічного утримання, за умовами яких ОСОБА_1 буде здійснювати догляд за нею, тобто помилялася щодо правової природи правочинів. Він дарунок прийняв, оскільки, отримав від матері усі необхідні документи на будинок, потім перереєстрував комунальні угоди на газ, електроенергію, водопостачання, водовідведення, вивіз сміття, їх оплачував, мав постійну реєстрацію разом із дружиною і сином у спірному будинку, утримував і ремонтував будинок, господарські будівлі та споруди, обробляв присадибну земельну ділянку.

Отже, у період з 11 листопада 2010 року - дати посвідчення договорів дарування нотаріусом і по 07 травня 2019 року - дати визнання договорів недійсними судом внаслідок помилки в правовій природі правочинів з боку ОСОБА_2 , він правомірно здійснював володіння, користування та розпорядженням будинком, що розташований по АДРЕСА_1 .

У вищевказаний період, не передбачаючи, що в майбутньому правовстановлюючі документи на нерухоме майно будуть визнані недійсними в судовому порядку, ним як власником майна, здійснено наступні поліпшення житлового будинку і господарських будівель: замінено підлогу в житлових приміщеннях будинку в кімнаті АДРЕСА_2 та №6; встановлено систему опалювання з котла газового та твердопаливного; встановлено ванну з новим нагрівачем для води; проведено оздоблення у ванній кімнаті, де встановлено новий умивальник, унітаз і проведено каналізацію; проведено до будинку газопостачання та водопостачання; добудувано до житлового будинку веранду «а», побудувано гараж літ. «Г», обкладено цеглою сараї літ. «Б» та «Б-1»; до приміщення сараю літ. «Б-1» проведено газопостачання, побудувано нову підлогу, оздоблення стін, поміняно вікно; побудувано нову огорожу. Проведені ним в будинковолодінні ремонтні роботи є істотними поліпшеннями і забезпечили приріст ринкової вартості будинку.

Згідно висновку експертного дослідження № 77 від 26 листопада 2019 року ринкова вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 , на даний час складає 498000 грн. Ринкова вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 , внаслідок виконаних поліпшень збільшилася з 243000 грн (до поліпшень) до 498000 грн (після поліпшень) на розмір 255000 грн, приріст ринкової вартості на 105 %. Частка виконаних поліпшень у вартості садиби складає 31, 03 відсотка, або 31/100 частини.

Крім того зазначив, що він, його дружина ОСОБА_3 і син ОСОБА_4 , все життя проживали разом із матір`ю ОСОБА_2 у вищевказаному будинку. Іншого житла у них немає. Він оплачує і оплачував комунальні послуги за газ, електроенергію, воду, вивіз сміття, утримує будинок в належному стані, обробляє землю.

Посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 255000 грн приросту ринкової вартості поліпшеного майна із-за неможливості його відокремлення з будинковолодіння АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 2934,00 грн та 7500 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 255000 грн 00 коп. приросту ринкової вартості поліпшеного майна у зв`язку з неможливістю його відокремлення з будинковолодіння АДРЕСА_1 ; 2934,00 грн у відшкодування сплаченого судового збору та 3000 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Роменського міськрайонногосуду Сумської області від 28 грудня 2019 року, шляхом заборони відчуження та проведення робіт з переобладнання житлового будинку,господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 скасовано.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що роботи з ремонту та покращення будинковолодіння проводилися ОСОБА_1 ще до укладення договору дарування 11 листопада 2010 року, тобто коли він ще не був власником будинку, а мав лише статус члена сім`ї власника житлового будинку. Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що постановою Сумського апеляційного суду від 07 травня 2019 року та рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2019 року при розгляді справи №585/462/18 не встановлено перелік ремонтних робіт, проведених ОСОБА_1 на покращення домоволодіння по АДРЕСА_1 . Також суд не звернув увагу на те, що у висновку експертного дослідження №77 від 26 листопада 2019 року відсутні відомості щодо приросту ринкової вартості майна з розрахунку саме тих поліпшень, які були здійснені після укладення договору дарування, сам висновок в частині визначення ринкової вартості домоволодіння до поліпшень виконано без урахування будівельних та ремонтних робіт, які були уже здійснені на час укладення договору дарування 11 листопада 2010 року, а тому такий висновок не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження заявлених позовних вимог.

Зазначає, що висновок суду про добросовісність володіння ОСОБА_1 спірним будинком під час його проживання у ньому на правах члена сім`ї власника житлового будинку та застосування при вирішенні спору положень ч. 4 ст. 390 ЦК України, є помилковим.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Бутенко В.М. заперечила проти її задоволення, оскільки зазначила, що позивач є добросовісним набувачем (володільцем) нерухомого майна, а тому після визнання недійсними договорів дарування його майна він відповідно до вимог передбачених ч.4 ст.390 ЦК України має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилась його вартість . Вважає, що позивач надав достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 - адвоката Менько Д.Д., який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бутенко В.М., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржене рішення відповідає зазначеним вимогам закону в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 з 14 лютого 1980 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7, 8).

Постановою Сумського апеляційного суду від 07 травня 2019 року визнано недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами від 11 листопада 2010 року, що знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ним, який посвідчений приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Ганзя О.Б., що був зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій під № 2526; визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 11 листопада 2010 року.

Підставами скасування даних договорів дарування стало те, що під час укладення оспорюваних договорів волевиявлення ОСОБА_2 , 1924 року народження, яка є рідною матір`ю ОСОБА_1 , не відповідало її внутрішній волі та не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених договорами дарування. Позивач діяла під впливом помилки, оскільки вважала, що укладає договори довічного утримання, за умовами яких відповідач буде здійснювати догляд за нею, тобто помилялася щодо правової природи правочинів (а.с. 10 - 12).

З висновку експертного дослідження № 77 від 26 листопада 2019 року вбачається, що ринкова вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 на даний час складає 498000 грн. Ринкова вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 внаслідок виконаних поліпшень збільшилася з 243000 грн (до поліпшень) до 498000 грн (після поліпшень) на розмір 255000 грн (приріст ринкової вартості) або в 2,05 рази або на 105 %. Частка виконаних поліпшень у вартості всієї садиби: будинковолодіння АДРЕСА_1 , складає: 31,03%, що в правильних дробах дорівнює: 31/100. Ринкова вартість поліпшень виконаних в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , складає: 154530 грн. Виконані ремонтно-будівельні роботи є істотними поліпшеннями (а.с. 26-56).

Згідно даного висновку для визначення вартості поліпшень (проведених робіт) експерт використовував питому вагу кожного конструктивного елемента кожної будівлі окремо, зокрема: поліпшення по житловому будинку «А-1», що складають 16, 84%; поліпшення по сараю «Б» - складають 13, 34 %; поліпшення по сараю «Б-1» складають 30, 7 %; веранда «а» - 100%; гараж «Г» - 100 %; огорожа № 100 % (а. с.43).

З акту про розмежування балансової належності та експлуатації відповідальності №0337438 від 04 грудня 2017 року вбачається, що побутовим споживачем з постачання газу за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.19).

26 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Сумиобленерго», в особі філії «Роменський РЕМ» укладено договір №152043845 про користування електричною енергією, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем електроенергії, яка поставляється за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-22).

З технічних умов на водопостачання вбачається, що власником проектуємого об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 вказаний ОСОБА_1 (а. с. 23-24).

03 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ДП «Аква-сервіс» ПП «Еліпс» укладено договір №7117 про надання послуг з централізованого водопостачання (а.с.25).

Також з матеріалів цивільної справи вбачається, що ще до набуття позивачем права власності на домоволодіння та земельну ділянку, він та члени його родини несли витрати на його утримання та покращення , а саме з договору застави №1-3500-185-6 від 17 липня 2006 року вбачається, що ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , придбала у кредит котел за цією адресою (а.с.20).

З копій квитанцій за вересень - жовтень 2006 року та за січень 2008 року, вбачається, що витрати по платі комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , несе ОСОБА_1 (а. с. 118, 120).

З Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» від 13 жовтня 2010 року вбачається, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03 липня 2007 року; і складається з будинку під літерою «А» (побудованого з дерева обкладеного цеглою), сараю «Б» (побудованого з шлакобетону), погріб п/г (побудованого з шлакобетону), гаражу (побудованого з цегли) та огорожі (побудованого з дошки) (а. с. 102).

В той же час, з Висновку експертного дослідження № 77 від 26 листопада 2019 року вбачається, що станом на час огляду домоволодіння складається з житлового будинку А-1 з верандою «а», сараю «Б» та сараю «Б-1» ( шлакоблочні обкладені цеглою під одним дахом, сарай «Б-1» по суті - літня кухня з газопостачанням, піччю, з оздобленням та кахельною підлогою, гараж «Г» (цегляний), погріб «п/г», огорожа ( ворота металеві та огорожа з азбофанери. ( а.с.26-50).

ОСОБА_1 надано товарні чеки про придбання будівельних матеріалів, з яких вбачається, що позивач придбавав будівельні матеріали у вказаний період (а. с. 103-106).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що права позивача, як добросовісного набувача, що здійснив невід`ємні поліпшення, в порядку ч. 4 ст.390 ЦК України, підлягають захисту згідно з ст.16 ЦК України шляхом відшкодування відповідачем позивачу здійснених ним витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме у розмірі 255000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного:

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.4 ст. 390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

Тобто, добросовісний набувач (володілець) може залишити за собою здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені без завдання майну шкоди. Під поліпшенням слід розуміти такі витрати на майно, які, з одного боку, не зумовлені необхідністю його збереження, але, з іншого, мають обґрунтований характер, оскільки поліпшують експлуатаційні властивості майна.

Якщо відокремлення поліпшень неможливе, добросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна (частина четверта статті 390 ЦК).

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що висновок експертного дослідження №77 від 26 листопада 2019 року є належним і допустимим доказом у справі, з якого вбачається на яку саме суму зросла ринкова вартість домоволодіння після проведення позивачем в ньому відповідних поліпшень, які не можуть бути відокремлені.

Тому позивач , відповідно до вимог, передбачених ч.4 ст.390 ЦК України , як добросовісний набувач нерухомого майна має право на відшкодування здійснених ним витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість , а саме 255000 грн.

Доказів на спростування висновку експертного дослідження відповідачем надано не було.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновку місцевого суду про віднесення ОСОБА_1 до добросовісного володільця та набувача спірного майна .

При цьому колегія суддів виходить з того, що як вбачається з матеріалів справи і не оспорюється учасниками справи, позивач з народження мешкав в спірному будинку, після смерті батька утримував його в належному стані, здійснював поточні та капітальні ремонти , сплачував витрати на його утримання. Зважаючи на похилий вік його матері та відповідачки у справі ОСОБА_2 а також на її майновий стан і отримання мінімальної пенсії, саме на позивача - її сина та членів його родини лягав тягар утримання домоволодіння в належному стані.

Дані обставини підтверджуються також поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були допитані судом першої інстанції і поясненням яких суд дав належну оцінку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, як підстави для скасування рішення.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки фактично зводяться до переоцінки доказів наданої судом першої інстанції без посилання на обставини, які не були враховані при вирішенні справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до вимог передбачених ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 4000 грн.00 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу понесені у суді апеляційної інстанції у сумі 4000 грн.00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 25 вересня 2020 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: С.Г.Хвостик

Т.А.Левченко