Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9289/18 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 40 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 296/9289/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД про відшкодування компенсації за скасування авіарейсу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Сингаївського О.П. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з ТОВ «ЯнЕір» ЛТД на їх користь компенсацію за скасування авіаційного рейсу у розмірі по 400 євро на користь кожного.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачами було придбано квитки на авіарейс 05.03.2018 року о 04:05 рейсом YE5017 авіакомпанії «ЯнЕір» ЛТД із Борисполя до Шарм-ель-Шейха, проте цей рейс був скасований в аеропорті Бориспіль. Про скасування рейсу авіаперевізник завчасно не повідомив, пасажири дізналися про його скасування в аеропорту Бориспіль, куди прибули вчасно та очікували на рейс. Авіаперевізником було запропоновано заміну маршруту перевезення до пункту призначення альтернативним рейсом, у зв`язку з чим запізнення до пункту призначення склало близько 8 годин. Оскільки рейс YE5017 було скасовано, то згідно положень ч.1 ст. 105 та ч.5 ст. 104 Повітряного кодексу України та пункту 5 глави 2, пункту 1 глави 3 Розділу XVІ Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №735 від 30.11.2012 перевізник повинен виплатити компенсацію залежно від відстані перельоту. Оскільки відстань перельоту складає близько 2504 км., то сума компенсації становить 400 євро для кожного пасажира.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД на користь ОСОБА_1 компенсацію за скасування рейсу в розмірі 400,00 євро.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД на користь ОСОБА_2 в розмірі 400,00 євро.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі, ТОВ «ЯнЕір» ЛТД, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема вказує, що позивачі не довели факту укладання договору перевезення безпосередньо з відповідачем та подали позов до неналежного відповідача. Належним відповідачем є ТОВ «ДЖОІН АП», яке і продало послуги перевезення позивачам і у якого з позивачами діє договір про надання туристичних послуг, в склад яких також входить перевезення. Позивачі посилаються на ту обставину, що рейс було скасовано, проте це не відповідає дійсності, оскільки в самому ж позові вони підтверджують, що були перевезені рейсом авіакомпанії РОЗА ВІТРІВ (підмінним повітряним судном авіакомпанії партнера відповідача) з затримкою. Наголошує, що рейс 5017 не було скасовано, а було затримано, оскільки пасажири квитки не здавали, нових не придбавали та були доставлені до місця призначення по існуючих у них квитках. Компенсації ж, які вимагають стягнути позивачі сплачуються виключно у випадку скасування рейсу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі просять залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначають, що судом першої інстанції правильно встановлено наявність договірних відносин з перевезення позивачів відповідачем, оскільки факт укладення договору перевезення підтверджується саме квитком, а не документом про сплату коштів за такий квиток чи будь-яким іншим документом. Позивачі вказують, що рейс було скасовано, оскільки відповідно до чартерних квитків позивачів, запланований рейс на який було заброньовано місця це рейс YЕ

5017, що мав виконуватись авіакомпанією ТОВ «ЯнЕір» ЛТД 05 березня 2018 року, натомість позивачів було перевезено альтернативним рейсом 7W 7955, який виконувався авіакомпанією ТОВ «Авіаційна компанія «Роза Вітрів» того ж дня о 12:00. Факт скасування рейсу підтверджується також і листом Державної авіаційної служби України №1.1.23-11570-18 від 18 вересня 2018 року. У зв`язку зі скасуванням рейсу, позивачі отримали право на компенсацію, яка, враховуючи відстань маршруту, становить по 400 євро для кожного з позивачів.

В суді апеляційної інстанції представник позивачів адвокат Медведєв К.О. проти доводів апеляційної скарги заперечив, надав пояснення аналогічні викладеному у відзиві на позовну заяву.

Інші учасники судового розгляду до апеляційного суду не з`явились, що не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивачі придбали авіаквитки на рейс № YЕ (ANR) 5017, за маршрутом Київ - Шарм-ель-Шейх, який здійснювала авіакомпанія ТОВ «ЯнЕір» ЛТД 05 березня 2018 року о 04:05.

Згідно довідки авіакомпанії «ЯнЕір» ЛТД №261 від 05.06.2019 рейс № YЕ (ANR) 5017, за маршрутом Київ - Шарм-ель-Шейха 5 березня 2018 року, затримано на 09 год. 25 хв., причина 46 заміна ПС. Пасажирам надано спочатку холодне, а потім гаряче харчування та напої. Всіх пасажирів рейсу ANR5017 було перевезено авіакомпанією «Роза Вітрів» рейсом 7W 7955.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору (частина друга статті 3 ЦПК України).

Аналогічне положення міститься у частині другій статті 3 Повітряного кодексу України.

Відповідно до Преамбули Повітряного кодексу України, Повітряний кодекс України встановлює правові основи діяльності в галузі авіації.

Згідно з частиною першою статті 3 Повітряного кодексу України дія цього Кодексу поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України.

Правовідносини у галузі авіаперевезення регулюються Конвенцією про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28 травня 1999 року, яка набрала чинності для України 06 травня 2009 року (далі - Монреальська конвенція), Повітряним кодексом України (далі - ПК України) та Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735, (далі - Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу).

Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Згідно зі статтею 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Згідно з пунктами 1, 2 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави.

Положеннями частини шістнадцятої статті 100 ПК України визначено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України.

Відповідно до частини першої статті 104 ПК України у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду.

Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць (частина друга статті 104 ПК України).

За змістом частини четвертої, п`ятої статті 104 ПК України якщо пасажирів, які б виявили бажання відмовитися від подорожі цим рейсом, не виявлено або їх кількість є недостатньою, перевізник має право відмовити пасажиру у перевезенні проти його волі. Якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію зокрема у розмірі 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів.

Судом встановлено, що рейс за маршрутом Київ-Шарм-ель-Шейха (рейс № YЕ (ANR) 5017 від 05 березня 2018 року було затримано на 9 год. 25 хв. з причин заміни повітряного судна. Пасажирам надано спочатку холодне, а потім гаряче харчування та напої. Всіх пасажирів рейсу ANR5017 було перевезено авіакомпанією «Роза Вітрів» рейсом 7W 7955.

Факт заміни повітряного судна підтверджується тим, що перевезення пасажирів за маршрутом Київ-Шарм-ель-Шейх було здійснено рейсом 7W 7955 авіакомпанією «Роза Вітрів».

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що рейс 5017 не було скасовано, а було затримано. Час затримки складав 9 год. 25 хв. з причин необхідності заміни повітряного судна, при цьому всім пасажирам рейсу було надано обслуговування відповідно до Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу (харчування те перевезення рейсом партнера авіакомпанії авіакомпанією РОЗА ВІТРІВ).

У випадку затримки рейсу авіаперевізник зобов`язаний надати пасажиру необхідне обслуговування та допомогу (стаття 106 ПК України).

При цьому положеннями статті 29 Монреальської конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.

Аналогічне положення міститься у пункті 2 глави 2 розділу ХХVІІ Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, де зазначено, що відповідальність перевізника за неналежне перевезення в будь-якому випадку обмежена реальними збитками, доведеними пасажирами.

Зі змісту зазначених норм права випливає, що авіаперевізник відповідає за неналежне перевезення у межах реальних (фактичних) збитків, доведених пасажирами, але не вище ніж розмір відшкодування, встановлений нормами Монреальської конвенції.

Згідно з частиною першою статті 922 ЦК України за затримку у відправленні транспортного засобу, що перевозить пасажира, або запізнення у прибутті такого транспортного засобу до пункту призначення перевізник сплачує пасажирові штраф у розмірі, встановленому за домовленістю сторін, транспортними кодексами (статутами), якщо перевізник не доведе, що ці порушення сталися внаслідок непереборної сили, усунення несправності транспортного засобу, яка загрожувала життю або здоров`ю пасажирів, або інших обставин, що не залежали від перевізника.

Аналогічна норма передбачена статтею 19 Монреальської конвенції.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 розділу XV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу перевізник може затримати або скасувати рейс як з комерційних причин, так і з причин, які не залежать від нього. Перевізник повинен ужити всіх необхідних заходів для уникнення затримки в перевезенні пасажирів і багажу. У разі дії надзвичайних обставин перевізник має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс або анулювати раніше підтверджене бронювання.

Пунктом 4 розділу І Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу передбачено, що надзвичайні обставини - обставини, які призводять до тривалої затримки або скасування одного або більше рейсів, навіть якщо відповідним авіаперевізником було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти затримкам або скасуванням. Надзвичайними обставинами є, зокрема, але не виключно, військові дії, масові безлади, диверсія, ембарго, пожежі, паводки чи інші стихійні лиха, вибухи, дії чи бездіяльність державних органів, страйки, технічні перешкоди, що виникли внаслідок відмови та збоїв, несправностей систем електропостачання, зв`язку, комунікацій, обладнання, програмного забезпечення.

Аналогічні правові позиції містяться у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2018 року у справі №761/46018/16-ц.

За наведених обставин, рейс YЕ (ANR) 5017 за маршрутом Київ-Шарм-ель- Шейх було затримано за непередбачуваних та випадкових технічних причин і обставин, а саме заміни повітряного судна, що перешкоджали безпечному виконанню польоту, які загрожували життю та здоров`ю пасажирів вказаного рейсу.

Рейс, який мав здійснити відповідач, здійснений із запізненням, однак позивачі не відмовились від послуг перевезення, скористались квитками на інший рейс.

Таким чином обставин, передбачених ч.1 ст. 104 ПК України, які б передбачали застосування частини четвертої, п`ятої ст. 104 ПК України (виплата компенсації, зокрема, у розмірі 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів) не встановлено.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Посилання позивачів на те, що факт скасування рейсу підтверджується листом Державної авіаційної служби України №1.1.23-11570-18 від 18 вересня 2018 року не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються доказами наявними в матеріалах справи. Зазначений лист долучений позивачами до відзиву на апеляційну скаргу, що суперечить положенням ч.3 ст. 367 ЦПК України. Окрім того із наданої інформації не вбачається правового підгрунтя щодо трактування поняття скасування рейсу.

Відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачі звільненні від сплати судового збору на підставі п.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Тому судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2114,40 грн. необхідно компенсувати відповідачу за рахунок держави.

Згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Компенсувати товариству з обмеженою відповідальністю «ЯнЕір» ЛТД судовий збір в розмірі 2114,40 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01.10.2020.

Головуючий Судді