Провадження № 2/947/3320/20
21.09.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Васильків Олени Василівни,
секретаря судового засідання - Хомич Олесі Євгенівни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики,-
Ухвалою суду від 22.07.2020 року провадження по справі відкрито.
Ухвалою суду від 23.07.2020 року вжито заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 1/5 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 .
Від представника позивача - адвоката Грушевської Н.І. до суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника, в якій представник вказала, що просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, та повідомила, що протягом 5 днів надасть акт виконаних робіт та розрахунок понесених витрат на правову допомогу.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, повідомллася належним чином, причини неявки суду невідомі, правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалась.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 01.06.2017 року між сторонами було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого відповідач отримала від позивача 3000 дол. США та взяла на себе зобов`язання повернути борг до 01.12.2017 року. В липні 2018 року позивачем було отримано від відповідача ОСОБА_2 кошти в розмірі 1350 дол. США, в якості часткового погашення боргу.
У визначені строки відповідач залишок боргу 1650 дол. США не повернула та до теперішнього часу ухиляється від виконання зобов`язання. Стороною позивача зроблено розрахунок 3% річних від суми позики та розрахунок боргу з урахуванням облікової ставки НБУ, які позивач також просить стягнути з відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви по суті справи не скористалась.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
В судовому засіданні досліджено зміст розписки ОСОБА_2 , наданою стороною позивача на підтвердження позовних вимог, а саме: - розписка, в якій ОСОБА_2 зобов`язується до 01.12.2017 року повернути борг в розмірі 3000 доларів США ОСОБА_1 /а.с.13/;
На теперішній час грошові кошти ОСОБА_1 повернуті частково, сума у розмірі 1650 дол. США не повернута ОСОБА_2 , яка продовжує користуватися вказаними коштами.
IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
В ході судового розгляду встановлено та не оспорювалось стороною відповідача, що між сторонами 01.06.2017 року було укладено договір позики, про що суду надано власноручно написану розписку відповідача ОСОБА_2 про отримання 3000 доларів та зобов`язання повернути до 01.12.2017 року.
В позовній заяві позивачем ОСОБА_1 повідомлено, що у липні 2018 року відповідачем ОСОБА_2 було сплачено частку боргу у розмірі 1350 дол. США. В іншій частині на теперішній час боргові зобов`язання відповідачем не виконані.
Приймаючи до уваги положення ст. 625 ЦК України, суд погоджується з розрахунком позивача щодо розміру 3% річних від суми боргу та інфляційних витрат.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи сторони позивача щодо укладення договору позики на суму 3000 дол. США підтверджені матеріалами справи та не спростовані стороною відповідача належними та допустимими доказами, та бере до уваги посилання сторони позивача стосовно сплати частково боргу у розмірі 1350 дол. США.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 141, 265, 268, 280-289 ЦПК України, ст. ст. 191, 202, 207, 208, 525, 526, 261, 625, 629, 1046-1049 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 )на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )судовий збір в розмірі 1261,20 грн. /одна тисяча двісті шістдесят одну гривню 20 копійок/.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення суду складено 21.09.2020 року.
Суддя Васильків О. В.