Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1038/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2020 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області під головуванням судді Вознюка Р.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву головного державного виконавця відділу примусового виконань рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Чмира М.П. про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець відділу примусового виконань рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Чмир М.П. звернувся до суду з заявою, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 17.09.2020 передана судді Вознюку Р.В., про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, у якій просив в межах примусового виконання постанови № 0056/40300/16 виданої 05.05.2016 Тернопільської митниці ДФС про «Стягнення з громадянина України ОСОБА_1 штрафу в розмірі 355016 гривень 64 копійки, що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів», вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :06:001:0062, площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :06:001:0063, площею 0,0640 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що у відділі примусового виконань рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження № 51349512 з примусового виконання постанови Тернопільської митниці ДФС № 0056/40300/16 виданої 05.05.2016 Тернопільської митниці ДФС про «Стягнення з громадянина України ОСОБА_1 штрафу в розмірі 355016 гривень 64 копійки, що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів».

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 924909 земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :06:001:0062, площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування № 3686 від 02.11.2011 належить ОСОБА_1 .

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 924910 земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :06:001:0063, площею 0,0640 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 215028446 від 06.07.2020 за ОСОБА_1 право власності за земельні ділянки площами 0,2500 га та 0,0640 га, що знаходяться за адресами АДРЕСА_1 , в установленому порядку не зареєстровано.

Залишок штрафу, який необхідно стягнути з ОСОБА_1 станом на 06.06.2020 становить 262881 грн 69 коп.

У зв`язку з викладеним просив заяву задовольнити.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 11 ст. 440 ЦПК України, суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до таких висновків.

Суд вбачає, що підставою для звернення державного виконавця до суду з відповідною заявою стало те, що нерухоме майно земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не оформлені належним чином. Зокрема, державний виконавець посилався на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначене нерухоме майно не було належним чином зареєстроване у встановленому законом порядку та відсутній запис щодо належності боржнику.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Частиною 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З наданих приватним виконавцем копій матеріалів виконавчого провадження, не можливо встановити чи доводилися до відома сторін виконавчого провадження про відкриття виконавчого провадження, оскільки ці матеріали такі відомості не містять взагалі. У заяві приватний виконавець взагалі не посилається на те, що він вжив заходів направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику рекомендованою кореспонденцією, і доказів вказаного у своєму поданні не наводить та у додатку до подання не додає.

Окрім того, державний виконавець не надав доказів проведення перевірки майнового стану боржника, не надано інформацію про наявні у боржника рахунки, про отримані ним доходи, інше майно тощо, тому суд вважає, що приватний виконавець не вчинив усі передбачені законом заходи щодо примусового виконання спрямовані на повне та фактичне виконання вказаного виконавчого документу, і такі заходи виявилися безрезультатними, з огляду на те, що звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, є виключним заходом, може бути застосоване в останню чергу, що визначено частинами 1 та 3 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», з метою уникнення обмеження конституційних прав громадянина.

Вказане узгоджується з правовим висновком зазначеним в Постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року, справа N 552/6400/15-ц, N 79516602.

У відповідності до ч. 10 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Отже, законодавець в даній нормі чітко визначив умову, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, - це відсутність реєстрації права власності в установленому законом порядку як юридичного факту.

У такому випадку виконавцю окрім іншого потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна. Такими доказами можуть бути: договір купівлі-продажу нерухомого майна, договір дарування, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомим майном на стан звернення з вказаними матеріалами до суду.

Однак в матеріалах подання відсутні будь які докази, що підтверджують наявність у власності боржника земельних ділянок, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Жодних відомостей про вартість зазначеного в заяві майна матеріали не містять.

Таким чином, слід встановити та надати докази вартості майна на яке просять звернути стягнення.

Крім цього слід звернути увагу на те, що окрім надання відповідних документів виконавцю обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача.

Зазначені обставини державним виконавцем не з`ясовані, докази до суду з цього питання не надані.

Це обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Окрім того, за вказаними підставами державний виконавець повинен звертатися не із заявою, а з поданням, відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином суд не має законних правових підстав для задоволення заяви, а тому в її задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 43, 49, 77, 81, 89, 223, 247, 258, 260, 268, 353, ч. ч. 10, 11ст. 440ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконань рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Чмира М.П про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяР. В. Вознюк