УХВАЛА
16 вересня 2020 року м. Мукачево Справа № 303/5191/20
4-с/303/30/20
Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: заступник начальника Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Хрипта О.О. про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання зняти арешт,
ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Хрипти Олександра Олександровича щодо не зняття арештів з нерухомого майна, реєстраційні номера обтяжень: 8762678, 5703900, 31026598 та 22399136, а також про зобов`язати останнього зняти арешт з належного йому нерухомого майна.
Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (стаття 449 Цивільного процесуального кодексу України).
Фактичний аналіз змісту доданих до скарги документів (інформація з Єдиного реєстру боржників, дата та час пошуку: 13.07.2020 12:42; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, дата, час формування: 15.07.2020 14:38:04; ВП-спецрозділ, дата отримання: 13.07.2020 12:50, відповідь заступника начальника Мукачівського РВ ДВС від 03.08.2020 №14.15-11/20) свідчить про те, що ОСОБА_1 про оскаржувані дії дізнався 03.08.2020.
В свою чергу скаргу подано до суду лише 15.09.2020.
Отже, з урахуванням правових приписів ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України дана скарга могла бути подана до суду до 13.08.2020 (включно).
При цьому, суд зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законодавством певних процесуальних дій.
Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають статус стабільних.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає «Право на справедливий суд», одним із аспектів якого є право доступу, яке не є абсолютним і може підлягати законним обмеженням, які мають законну мету та використаними засобами та досягнутими цілями. Таким законним обмеженням є передбачені законом строки звернення до суду, які можуть бути поновлені за заявою заявника із зазначенням та обґрунтуванням поважних причин та надання належних доказів щодо причин пропуску строків звернення до суду.
Так, у справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави».
По відношення до цього слід зазначити, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків передбачених Цивільним процесуальним кодексом України (стаття 126 Цивільного процесуального кодексу України).
Отже, закінчення строку, передбаченого ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України становить собою юридичний факт, який може бути підставою для правових наслідків, визначених частиною другою ст. 126 названого Кодексу.
У відповідності з положеннями частини першої ст. 127 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує вені дії (бездіяльність), та пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними докази.
Незважаючи на вищевказані законодавчі норми, скаржник не заявив клопотання про поновлення пропущеного строку та не надав доказів щодо поважності причин пропуску ним строку для звернення до суду із вказаною скаргою.
Таким чином, скаргу слід залишити без розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 126, 127, 260, 353, 354, 447, 449 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
1. Скаргу залишити без розгляду.
2. На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Суддя В.В. Кость