Справа № 578/764/20>
провадження № 2/578/190/20
Рішення

Іменем України

15 вересня 2020 року смт Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Басової В.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Коаснопільського районного суду Сумської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника за довіреністю Гребенюк Олександра Сергійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, встановив:

07 липня 2020 року Позивач звернувся до суду. В обґрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала заяву № б/н від 10.11.2010 року. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. У подальшому кредитний ліміт збільшувався до 19000,00, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3. Договору на підставі яких Відповідач при укладенні Договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. Позивач надав відповідачу кредит, однак, відповідач неналежно виконувала умови кредитного договору, у зв`язку з чим у неї станом на 08.06.2020 року наявна заборгованість 28358,40 грн., з яких: 18718,13 грн- заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 18718,13 грн заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,0 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 7813,68 грн- заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн- заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн- нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн штраф ( фіксована складова), 1326,59 грн- штраф (процентна складова). Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 28358,40грн та судові витрати.

Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 13.07.2020 року відкрито спрощене провадження по справі та надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. В зазначений термін відзив до суду, клопотань до суду в порядку ст. 279 ЦПК України відповідач не подала, в судове засідання не з`явилась, повідомлена про день та час, місце розгляду справи в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач має Банківську ліцензію за №22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про Банки і Банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут ПАТ КБ «Приват Банк».

10.11. 2010 року відповідачем підписана анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. При підписанні Анкети-заяви Відповідач погодилась з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

При цьому зазначалось, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку, і вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Досліджуючи надані Позивачем розрахунки заборгованості та виписку по картрахунку, судом встановлено, що станом на 08.06.2020 заборгованість за простроченим тілом кредита складає 18718,13 (а.с.18), а починаючи з 01.10.2019 року відповідач жодної суми для погашення своєї заборгованості за тілом кредиту не вносила.

Тому суд вважає обґрунтованою та доведеною належними і допустимими доказами суму заборгованості за наданим кредитом у розмірі 18718,13 грн., яка була отримана відповідачем та вчасно не повернута Банку.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по нарахованих відсотках в розмірі 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 7813,68 грн, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 в розмірі 0,00 грн, нарахованій пені 0,00 грн, нарахованій комісії-0,00 грн, а також фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1326,59 грн., суд виходить з правових позицій, висловлених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19 та зазначає наступне.

В Анкеті-заяві, доданій до позову, відсутнє прохання відповідача про видачу їй платіжної картки «Кредитка Універсальна», не зазначено у якому розмірі було встановлено кредитний ліміт на картці, не вказаний номер картки, яку отримувала відповідач, не зазначена процентна ставка, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання й не міститься строк повернення кредиту.

Копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що наявні в матеріалах даної справи та не підписані відповідачем, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10.11.2010 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Тому в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по нарахованих відсотках в розмірі 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 7813,68 грн, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 в розмірі 0,00 грн, нарахованій пені 0,00 грн, нарахованій комісії-0,00 грн, а також фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1326,59 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позов частково, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 1387,32 гривень на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредита в розмірі 18718,13 грн

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по нарахованих відсотках в розмірі 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 7813,68 грн, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 в розмірі 0,00 грн, нарахованій пені 0,00 грн, нарахованій комісії-0,00 грн, а також фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1326,59 грн відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1387,32 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Сумського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повні найменування учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , адреса: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50

Представник позивача: Гребенюк Олександр Сергійович, адреса: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя В. І. Басова