РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.

за участю секретаря Білої А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про солідарне стягнення коштів, як отриманих без достатніх на те правових підстав,-

встановив:

Позивач звернувся із позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про солідарне стягнення коштів, як отриманих без достатніх на те правових підстав, мотивуючи позовні вимоги тим, що 16.03.2015р. ОСОБА_5 отримала від нього грошові кошти у розмірі 7200 доларів США, що підтверджується розпискою від 16.03.2015р. Вказані кошти були передані у зв`язку із наміром укласти в подальшому укласти договір купівлі-продажу автомобілю. Однак укладання вказаного договору не відбулось, тому вважає що грошові кошти перебувають у ОСОБА_5 без достатніх на те правових підстав. З метою досудового врегулювання питання повернення коштів, він звернувся до ОСОБА_5 з вимогою про повернення коштів, але вказаний лист було проігноровано, а в подальшому відмовила в повернені коштів. Тому позивач вимушений був звернутись до особи, яка діяла, як представник ОСОБА_5 - ОСОБА_4 .В подальшому вони погодились разом відшкодувати понесені ним витрати, про що був укладений договір поруки від 01.09.2016р., але до теперішнього дня кошти не повернуті. У зв`язку із чим просить стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 186445,88грн. та покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.04.2020 року прийнято до свого провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні вимог позивача в повному обсязі, застосувати строк позовної давності, оскільки порука припинена.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, мотивував тим, що ОСОБА_5 ніколи не укладала з позивачем договорів щодо отримання коштів та не отримувала від позивача кошти. Щодо транспортного засобу Hyundai, модель Tucson 2008року випуску, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 укладала з ОСОБА_7 попередній договір купівлі-продажу, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кравцовою В.І. та зареєстровано в реєстрі за №2210. Крім того підпис у розписки від 16.03.2015р. виконано не ОСОБА_5 , а іншою особою, відповідно до почеркознавчої експертизи, просив відмовити в задоволенні вимог позивача в повному обсязі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до розписки від 16.03.2015 року в отримання коштів за автомобіль, ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7200доларів США в якості оплати за автомобіль Hyundai, модель Tucson 2008року випуску, державний номер НОМЕР_1 , згідно договору кредиту. Розписка складена при свідках ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

Відповідно до договору поруки від 01.09.2016р. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали договір поруки про те, що ОСОБА_4 поручається перед ОСОБА_1 за виконання обов`язку ОСОБА_5 щодо повернення грошових коштів у розмірі 7200 доларів США за розпискою від 16.03.2015р. строком до 16.11.2016року.

Однак, доказів того, що відповідачами була одержана вимога-претензія щодо повернення грошових коштів позивачем суду не надано.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно позивачу.

Разом з тим, договір є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

З матеріалів справи вбачається, та представником відповідача ОСОБА_5 зазначив, що між сторонами не укладалось будь-яких правочинів та не виникало будь-яких зобов`язань.

Також відповідно до висновку експерта Херсонського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №27-ПТ від 22.09.2016р. підпис від імені ОСОБА_5 після слів: «…розписка составлена при сведетелях:16.03.2015г.» в наданій на дослідження розписці від 16.03.2015 виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою. Рукописний текст, який починається словами : «Росписка…» та закінчується словами: «…розписка составлена при сведетелях» від імені ОСОБА_5 на лицьовому боці наданої на дослідження розписки від 16.03.2015 імовірно виконано не ОСОБА_5 , а іншою особою.

У даному спорі позивач повинен довести наявність трьох умов, які б підтверджували зобов`язання з безпідставного набуття майна, а саме: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України), проте такі факти позивачем не доведені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

гідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Разом з тим, позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача коштів, які отриманні бездостатніх на те правових підстав.

Щодо вимог позивача до відповідача ОСОБА_4 щодо солідарного стягнення коштів, як поручителя ОСОБА_5 , вони не підлягають задоволенню судом, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено відсутність будь-яких зобов`язань між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 553, 554, 1212 ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про солідарне стягнення коштів, як отриманих без достатніх на те правових підстав - відмовлено.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна

Повний текст рішення складено 21.10.2020 року.