Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/508/20

Провадження № 2/439/306/20

07 вересня 2020 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Петейчук Б.М.

з участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, ухвалив таке рішення.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти у розмірі 45 150 гривень.

Стислий виклад позиції позивача.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру 03.02.2020 року позивачем як фізичною особою передано кошти ОСОБА_2 , як фізичній особі-підприємцю в сумі 45 150 грн. за оплату туру в Грецію. Про отриманні Відповідач видала квитанцію до прибуткового касового ордеру від 03.02.2020 року.

Однак, як зазначає позивач, між ними жодних угод (договорів) щодо зазначених коштів не укладалося, зобов`язань щодо вказаних коштів між ними не було, а тому кошти на загальну суму 45150 грн. сплачені помилково, що свідчить про безпідставність набуття коштів Відповідачем.

У зв`язку з безпідставним отриманням коштів 23 березня 2020 року Позивачем на адресу Відповідача надіслано вимогу про повернення (сплату) вищевказаних сум.

Однак, Відповідачем на таку вимогу надіслано лист-повідомлення від 28.03.2020 року про анулювання заявки RH009060AH (туристи KUT MARJYA KUT VIKTORIA) і туриста ОСОБА_3 (KUT MYKHAILO) по заявці RH009060AG, адже ці кошти були сплачені саме за ці заявки. Також у листі-повідомленні Відповідач зазначила, що лист-вимога про повернення коштів є підтвердженням згоди Позивача із санкціями при анулюванні заброньованих турів.

Отже предметом цього позову є вимоги Позивача про стягнення з Відповідача сплачених грошових коштів у сумі 45150, 00 грн., які отримані Відповідачем за відсутності правової підстави для набуття або збереження таких (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших, підстав, передбачених ст. 11 ЦК України - згідно з ч. З ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства).

Стислий виклад позиції відповідача.

Договір про туристичне обслуговування №МЗТ/20-0202 від 03.02.2020 укладено між Відповідачем, яка діяла як Турагент від імені Туроператора - Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ» (ліцензія Державного агентства України від 16.03.2012. серія АГ №580914) та замовником - ОСОБА_4 , який уклав зазначений Договір в своїх інтересах та інтересах Позивача - ОСОБА_1 та членів його родини ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Відповідно договору №МЗТ/20-0202 від 03.02.2020 туроператор через турагента зобов`язується забезпечити надання комплексу туристичних послуг (надалі «Туристичний продукт» «Турпродукт»), а Замовник зобов`язується на умовах даного Договору прийняти та оплатити його. У присутності свідків туристи ОСОБА_1 і ОСОБА_4 попросили оформити Договір на туристичне обслуговування на ОСОБА_4 .

Бронювання пакетного туру в Грецію в готель «Evita Beach Hotel 3*» на період 09.06.20 р. - 19.06.2020 р. (надалі "Туристичний продукт") для туристів ОСОБА_1 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 відбувалося 03.02.2020 згідно усної заявки туристів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в туристичному агентстві Coral Travel, за адресою здійснення господарської діяльності Відповідача: АДРЕСА_1 . Попередньо Позивач неодноразово був присутній в турагенстві і висловлював побажання щодо відпочинку, на основі чого турагент (Відповідач) підібрала для туристів туристичний продукт і повідомила про процедуру його бронювання.

Повноваження на укладення Договору про туристичне обслуговування №МЗТ/20-02 від 03.02.2020 надані Відповідачу відповідно до Агентського договору на реалізацію туристичного продукту № АДТА/20-LVО.00042 від 04.02.2020.

На виконання умов Договору про туристичне обслуговування №МЗТ/20-0202 від 03.02.2020 замовником ОСОБА_4 , а також Позивачем ОСОБА_7 за надання комплексу туристичних послуг було проведено оплату.

Відповідно до п. 1.6 Договору на туристичне обслуговування № МЗТ/20-0202 від 03.02.2020, у разі, якщо Замовник діє за дорученням та в інтересах інших осіб, то список цих осіб наводиться в Додатку №1 до Договору.

На виконання умов Договору про туристичне обслуговування №МЗТ/20-0202 від 03.02.2020 сформовані підтвердження заявок №RH009060API і №RH009060AG. Бронювання оформлено двома заявкам оскільки туристи повинні були проживати в готелі в двох номерах (в одному номері туристи ОСОБА_5 і ОСОБА_6 - заявка НОМЕР_1 , в другому номері - туристи ОСОБА_1 і ОСОБА_4 - заявка RH009060AG).

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі, пояснення сторін, дані ними у судовому засіданні.

21.05.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив.

17.08.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву.

04.09.2020 позивачем подано відповідь на відзив.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Куць В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Окрім зазначених обставин у позовній заяві, позивач ОСОБА_1 зазначив, що він спільно із ОСОБА_8 дійсно звертався до туроператора - ФОП ОСОБА_2 з метою купівлі відпочинкового туристичного туру у Грецію. Підтверджує, що вони спільно обрали туристичний тур у Грецію, і на відпочинок планувало їхати чотири особи: позивач ОСОБА_1 , його дружина та донька ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , а також ОСОБА_10 . Вони планували розміститись у готелі у двох двомісних номерах: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в одному готельному номері, а позивач із ОСОБА_13 в іншому. Позивач визнав, що предмет туристичної послуги у сформованих підтвердженнях заявок №RHO09060AH і №RHO09060AG відповідає тому, що він замовляв, і за що оплачував грошові кошти.

Також позивач зазначив, що із запровадженням карантину по всій території України він вирішив не їхати у червні 2020 року у туристичний тур в Грецію, за який він оплатив грошові кошти. Саме він був ініціатором щодо повернення коштів за оплачений тур. Вважає, оскільки не було підписано договору між ним та туроператором відповідачем по справі, такі кошти Відповідачем набуті безпідставно.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Сиротюк Р. позов не визнали та дали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Окрім зазначених обставин у відзиві на позов, відповідачка ОСОБА_2 зазначила, що кошти могли би бути повернуті ОСОБА_1 , однак у зв`язку із подачею позову до суду, у якому заперечується сам факт будь-яких договірних відносин між сторонами, кошти не можуть бути повернуті до вирішення цієї справи по суті.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно вимог ч. 1 та 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії

Згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно із ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 20 ЗУ «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

03.02.2020 року ОСОБА_1 за допомогою турагента - ФОП ОСОБА_2 , попередньо ознайомившись із пропозиціями різних туроператорів щодо турпоїздок у Грецію, обрав та замовив тур (путівку) до Греції в готель «Evita Beach Hotel 3*» із послугами трансферу для себе та двох членів сім`ї ( ОСОБА_9 та ОСОБА_6 ) в період з 09.06.2020 року по 19.06.2020 року, вартістю 45 150 гривень.

Відповідачкою позивачеві була надана повна та вичерпна інформація про умови туру та узгоджені усі істотні умови договору про надання туристичних послуг, зокрема: ціна, час туру, трансфер, місце проживання, особи, які отримають послугу.

Після узгодження усіх істотних умов договору на туристичне обслуговування відповідачем були сформовані підтвердження заявок №RHO09060AH і №RHO09060AG, відповідно до яких відбулось бронювання туру Львів-Греція-Родос з 09.06.2020 по 19.06.2020 в готель «Evita Beach Hotel 3*» із послугами трансферу. Відповідно до заявки №RHO09060AH послуга надається ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , а відповідно до заявки № RHO09060AG послуга надається ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (а.с. 61-62).

03.02.2020 позивач ОСОБА_11 оплатив обрану ним туристичну послугу, шляхом передачі ОСОБА_2 готівкових коштів у розмірі 45 150 грн. Відповідачка ОСОБА_2 на підтвердження такої операції видала квитанцію прибуткового касового ордеру від 03.02.2020, у якій зазначено: оплата туру, гот. Evita Beach.

Між ТзОВ «Mouzenidis Travel S.A.» від імені якого та за дорученням якого діяла ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір на туристичне обслуговування №М3Т/20-0202, дата укладення якого зазначена 03.02.2020. Відповідно до Додатку №1 до договору на туристичне обслуговування визначено якісні характеристики туру, та перелічено поіменно туристів, яким надаватиметься послуга, які змістовно співпадають із тими, що зазначені у сформованих підтвердженнях заявок №RHO09060AH і №RHO09060AG (а.с. 45-50).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що він із ОСОБА_1 домовились спільно поїхати на відпочинок влітку 2020 року. Вони удвох відвідали туристичну агенцію ФОП ОСОБА_2 «Coral Travel», що в м. Броди. Вони обрали туристичний продукт, відповідно до якого він та ОСОБА_1 із своєю сім`єю ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , повинні були здійснити поїздку у Грецію з 09.06.2020 по 19.06.2020. ОСОБА_11 здійснив оплату за себе і членів своєї сім`ї, а він за себе. Поселятись в готельні номери вони повинні були у такий спосіб: ОСОБА_9 та ОСОБА_6 займали один двомісний номер, а ОСОБА_10 та ОСОБА_17 - інший. Оплативши тур, їм не було запропоновано укласти письмовий договір. Коли у березні 2020 року був запроваджений карантин по всій території України, вони вже не могли реалізувати таку туристичну поїздку у Грецію і почали шукати можливості повернути оплачені кошти. Лише 18.04.2020 ОСОБА_2 надала йому текст договору, який він підписав не дивлячись. Про те, що цей договір стосується не лише його, а й ОСОБА_18 та його сім`ї він не побачив. Стверджує, що ОСОБА_1 його не уповноважував на підписання такого договору.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що в лютому 2020 року вона перебувала у турагенції ФОП ОСОБА_2 «Coral Travel», що в м. Броди, де вибирала собі туристичний продукт. В цей час у приміщенні турагенції були присутні ОСОБА_17 та ОСОБА_10 , яких вона знає візуально, і вони спільно обирали туристичну поїздку.

Вищезазначеними доказами, судом встановлено, що ОСОБА_1 03.02.2020 року обрав, замовив та оплатив тур до Греції в готель «Evita Beach Hotel 3*» для себе та двох членів сім`ї ( ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ) в період з 09.06.2020 року по 19.06.2020 року, вартістю 45150 гривень, здійснивши оплату вартості вищевказаних туристичних послуг у зазначеній сумі, а відповідачем у свою чергу на надання послуг туристичного агента та укладення за її посередництва договору про надання туристичних послуг здійснено бронювання туру та сформовано підтвердження заявок №RHO09060AH і №RHO09060AG, надано позивачеві в підтвердження здійснення оплати вартості замовленого туристичного туру до Греції квитанцію до прибуткового касового ордера.

Також встановлено, від імені усіх туристів, які повинні були отримати туристичну послугу ( ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 ) ОСОБА_4 було укладено договір на туристичне обслуговування №М3Т/20-0202, відповідно до якого істотні умови договору, а саме ціна, кількість туристів, якісні характеристики туру, співпадали із тими, що були обрані позивачем ОСОБА_7 для себе і членів своєї сім`ї.

Суд, з врахуванням вчинених сторонами дій, що свідчать про досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також про виконання таких умов його сторонами, вважає, що вищенаведені обставини у своїй сукупності свідчать про фактичне виникнення 03.02.2020 договірних відносин між відповідачкою та позивачем щодо туристичного обслуговування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року по справі №338/180/17 при застосуванні до подібних спірних правовідносин вищенаведених ч. 1 ст. 638. ч. 1 та 2 ст. 640, ч. 2 ст. 642 ЦК України прийшла до висновків про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами.

Судом також встановлено та визнано сторонами, що письмової відмови від замовленого туристичного продукту чи пропозиції розірвати договір відповідачка від позивача не отримувала.

Встановлені вищенаведені обставини спростовують доводи позивача, що між ним та відповідачкою не було договірних відносин, оскільки він особисто не укладав у письмовому вигляді договір на туристичне обслуговування

Суд дає критичну оцінку поясненням позивача щодо відсутності договірних відносин між ним та відповідачкою, з огляду на наявність суперечностей у поясненнях позивача ОСОБА_18 щодо підстави та мети передачі грошових коштів відповідачці, і вважає, що такі направленні на повернення оплачених коштів у повному розмірі за туристичну поїздку, яка не відбулася, без застосування штрафних санкцій.

Згідно зі ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст.11 ЦК України.

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

До такого висновку про застосування норми права дійшов Верховний Суд України у постанові від 02 жовтня 2013 року в справі № 6-88цс13 та від 24 вересня 2014 року № 6-122 цс14.

В той же час зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту, зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, а, отже, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК України.

Таким чином, наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин, для яких характерним є спосіб повернення майна, переданого за договором, виключає можливість пред`явлення позову в порядку ст. 1212 ЦК України. В такому випадку права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно позивачу (постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 р. у справі № 6-88цс13).

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що договірний характер спірних правовідносин між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виключає можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України.

З огляду на наведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 13, 81, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 17.09.2020.

Суддя Б.М. Петейчук