Ухвала

21 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 336/2722/17

провадження № 61-13012ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 21 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, виселення та вселення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з зазначеним вище позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2018 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Вселено ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у житловий будинок по АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідачі вселилися в будинок в установленому законом порядку як члени сім`ї власника житла, набули право користування житлом, смерть власників будинку і перехід права власності на 21/30 частку до позивачів не є підставою припинення права користування житом. ОСОБА_3 як спадкоємець після смерті своїх батьків, який прийняв спадщину, набув право власності на 9/30 часток цього будинку, а тому він і члени його сім`ї правомірно користуються успадкованим будинком.

Також суд першої інстанції зазначив, що позивачам як співвласникам спірного будинку створені іншим співвласником ОСОБА_3 та членами його сім`ї перешкоди у володінні та користуванні власністю, позивачі не мають доступу до будинку, у праві власності на який їм належить більша, ніж відповідачу ОСОБА_3 , частка. Діями відповідачів, які займають увесь спірний будинок в цілому для проживання власної сім`ї, без врахування інтересів позивачів як співвласників, порушуються права позивачів на володіння та користування власністю. Позивачами обраний спосіб захисту своїх прав шляхом вселення у спірний будинок,що відповідає змісту статті 16 ЦК України та є відповідним змісту порушення.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2018 року у частині відмови у задоволенні позову про виселення ОСОБА_8 скасовано. Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_8 про виселення задоволено. Виселено ОСОБА_8 із будинку АДРЕСА_1 . В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд не погодися з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про виселення ОСОБА_8 , який вселився у спірний будинок з порушенням житлового законодавства, у будинку не зареєстрований, оскільки зберігав за собою право користування іншим житлом.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 31 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2018 року у незміненій та нескасованій частині та постанову апеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про повторне виселення ОСОБА_6 залишено без задоволення.

26 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 01 вересня 2020 року, в якій просять скасувати судове рішення Запорізького апеляційного суду від 21 липня 2020 року й ухвалити нове судове рішення, яким їх позов задовольнити.

Подана касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не може бути прийнята судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розміру.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про роз`яснення судового рішення фізичною особою, ставка судового збору становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Враховуючи те, що станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений у розмірі 2 102 грн, тому за подання до суду цієї заяви, необхідно (кожному окремо) сплатити судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 21 липня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян