ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/589/20Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Попової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скаргипредставника ОСОБА_1 адвоката Гончар Сергія Миколайовича та ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом.

В обґрунтування якого вказувала, що 20 листопада 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів за 20 листопада 2010 року зроблено відповідний актовий запис №1631, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ». Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2016 року шлюб розірвано. За час шлюбу сторонами було набуто майно автомобіль Chevrolet Captiva CG № НОМЕР_1 , 2006 року випуску, колір зелений, що підтверджується довідкою-рахунком серії ААЕ від 02 серпня 2015 року. Відповідач 22 листопада 2016 року здійснив відчуження автомобіля без її згоди. Також відповідачем в період шлюбу збудовано гараж у авто гаражному кооперативі «Лада» у ряді №9 місце №46. Орієнтовна вартість будівництва 30 000 грн, точна будівельна вартість гаража їй невідома. ОСОБА_2 припинив членство у кооперативі з 23 листопада 2016 року. Відчуження автомобіля, і припинення членства в кооперативі відбулися саме тоді, коли стався остаточний розрив сімейних відносин і позивач озвучила ОСОБА_2 свій намір звернутися до суду щодо розірвання шлюбу в ніч з 09 на 10 листопада 2016 року, також за період шлюбу придбане рухоме майно домашнього вжитку на загальну суму 65 214, 86 грн, загальну вартість спільної сумісної власності сторін позивачем оцінено в 346 934, 86 грн, відповідно половина вказаної вартості становить 173 477, 43 грн.

Неодноразово змінюючи позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом сплати позивачеві грошової компенсації за відчужене відповідачем без її згоди та не в інтересах сім`ї спільне майно, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 221 457, 50 грн, що складається із половини вартості автомобіля 137 567 грн, гаража у ряді № НОМЕР_2 місце 46 45 090 грн, гаража у ряді № НОМЕР_3 місце № НОМЕР_4 122 691 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 137 567 грн.

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2020 року судові витрати в розмірі 5761, 26 грн. компенсовано ОСОБА_4 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не спростовано презумпцію спільності майна подружжя щодо автомобіля Chevrolet Captiva CG № НОМЕР_1 , оскільки покази свідків та надана суду копія боргової розписки не підтверджують з достовірністю, що придбання зазначеного автомобіля було здійснено саме за отримані у борг кошти за згодою позивача.

Також судом першої інстанції встановлено, що на праві власності відповідача ОСОБА_2 протягом шлюбу між сторонами не було зареєстроване право власності на гараж у ряді №9 місце № НОМЕР_5 та гараж у ряді № НОМЕР_3 місце № НОМЕР_4 у а/к «Лада» м. Черкаси, а тому відсутні підстави для висновку про набуття вказаного майна сторонами у спільну сумісну власність та його поділу з урахуванням дійсної ринкової вартості вказаних гаражів.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Гончар С.М., оскаржуючи його у відмовленій судом частині, що стосується гаражів, вважаючи його в цій частині таким, що ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, внаслідок чого висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просив його скасувати в цій частині та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вказує, що судом невірно надано оцінку доказам наданим позивачем, а саме довідкам від 01.11.2013 року про належність гаражів на праві власності відповідачу, відомостям про сплату саме ОСОБА_2 членських внесків у кооператив у 2011 2016 роках, факту продажу саме ОСОБА_2 гаражів у ряді 9 місце ІНФОРМАЦІЯ_1 та у ряді НОМЕР_3 місце 27.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач розпорядився обома гаражами як об`єктами цивільних прав здійснив їх продаж, але здійснив це без відома позивача та не в інтересах сім`ї, а при отриманні матеріальної вигоди не врахував права дружини на її частку. Сума коштів, отриманих позивачем, залишилася не встановленою, тому для цілей ефективного захисту прав позивача необхідно керуватися вартістю гаражів, визначеною висновком експерта від 27.06.2018 року №350/351/570/18-23.

ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу, в якій вказував, що рішення прийняте судом першої інстанції з порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, є незаконним і необґрунтованим в частині стягнення компенсації за автомобіль та просив його скасувати в даній частині, а в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що спірний автомобіль був проданий в шлюбі за 80 000 грн. Судом безпідставно взято до уваги, як належний доказ, судову авто товарознавчу експертизу від 27.06.2018 року за №350/351/570/18-23, та не враховано повідомлення експерта ОСОБА_5 від 30.08.2019 року про неможливість надання висновку авто товарознавчої експертизи.

Судом не враховано, що подружжям було взято в борг 150 000 грн на купівлю автомобіля, що підтверджують свідки та додані розписки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказує, що в повідомленні судового експерта Ружинського О.Л. зазначено про те, що виконання додаткової експертизи було неможливим, оскільки за VIN-кодом транспортного засобу вдалося встановити, що він саме 2008 року випуску. Важливість VIN-коду як ключової ідентифікуючої ознаки транспортного засобу підкреслено у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №676/525/16-ц. За сукупністю доказів необхідно зробити висновок про те, що спірний автомобіль є саме 2008 року випуску, а тому експертом у висновку від 27.06.2018 року за №350/351/570/18-23 правильно визначено його вартість.

Щодо наявності боргу за розпискою, то звертає увагу суду, що оригіналів даних розписок надано не було, а покази свідків в цій частині є надто суперечливими та не однозначними.

Судова колегія, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.11.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів за 20 листопада 2010 року зроблено відповідний актовий запис №1631, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_3 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

Відповідно до довідки голови а/к «Лада» від 01.11.2013 року ОСОБА_2 був володільцем гаража ряд 9 місце 46 у вказаному кооперативі (т. 1 а.с. 15).

Відповідно до довідки голови а/к «Лада» від 01.11.2013 року ОСОБА_2 був володільцем гаража ряд 13 місце 27 у вказаному кооперативі (т. 1 а.с. 148).

На підставі договору купівлі-продажу від 17.03.2008 року ОСОБА_6 була володільцем гаража ряд 9 місце 46 а/к «Лада» відповідно до довідки від 17.03.2008 року.

08 квітня 2016 року відповідач у заяві до голови а/к «Лада» просив переоформити гараж № НОМЕР_5 ряд НОМЕР_2 на гр. ОСОБА_7

22 листопада 2016 року відповідач у заяві до голови а/к «Лада» просив виключити його з членів кооперативу та переоформити гараж № НОМЕР_4 ряд НОМЕР_3 на ОСОБА_8

23 листопада 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 був укладений договір купівлі-продажу гаража № НОМЕР_4 ряд 13.

04 серпня 2015 року відповідач зареєстрував право власності на автомобіль Chevrolet Captiva CG № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_6 на підставі довідки-рахунку від 02 серпня 2015 року про придбання за договором купівлі-продажу вказаного автомобіля вартістю 242 000 грн. У свідоцтві про право власності відповідача рік випуску автомобіля зазначений 2006 рік.

22 листопада 2016 року між відповідачем та гр. ОСОБА_8 укладений договір купівлі-продажу автомобіля Chevrolet Captiva CG № НОМЕР_1 вартістю 80 000 грн.

Відповідно до висновку експертного дослідження МВС з питань діяльності експертів у ТСЦ Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області №24/7141/947 від 22.11.2016 року, рік випуску автомобіля зазначений 2008.

24 листопада 2016 року між ОСОБА_8 та матір`ю відповідача ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу автомобіля Chevrolet Captiva CG № НОМЕР_1 вартістю 80 000 грн.

Відповідно до листа голови а/к «лада» від 19.12.2016 року ОСОБА_2 не являється членом авто гаражного кооперативу з 23.11.2016 року. Будівництво гаража оплачувалось коштами ОСОБА_2 . За період з 2011 по 2016 рік сплачено 3080 грн членських внесків.

Відповідно до листа голови а/к «Лада» від 03.02.2017 року гараж у ряду 9 місце 46 належав ОСОБА_2 та згідно заяви від 18.04.2016 року був переоформлений на ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_2 був виключений з членів кооперативу.

Відповідно до пояснень голови а/к «Лада» від 20.02.2017 року документація щодо користування гаражами до 2010 року не збереглась. Члени кооперативу мають у володінні металеві конструкції гаражів та сплачують членські внески. ОСОБА_2 користувався гаражем у ряду 9 місце 46, що було підставою для видачі довідки від 01.11.2013 року. У квітні 2016 року вказаний металевий гараж перейшов у користування ОСОБА_7 , а ОСОБА_2 22.11.2016 року виключений з членів а/к.

Згідно висновку експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та авто товарознавчої експертизи по цивільній справі №712/14621/16-ц від 27.06.2018 року №350/351/57018-23, виконаного експертами Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дійсна ринкова вартість гаража місце №27 ряд № НОМЕР_3 у авто гаражному кооперативі «Лада» (м. Черкаси, вул. В.Вергая, 7) станом на 01 грудня 2016 року, визначена порівняльним підходом, становить 122 691 грн. Дійсна ринкова вартість гаража місце №46 ряд НОМЕР_2 у авто гаражному кооперативі «Лада» станом на 01 грудня 2016 року, визначена порівняльним підходом, становить 45 090 грн. Дійсна ринкова вартість автомобіля Chevrolet Captiva CG, кузов № НОМЕР_1 , 2008 року випуску, колір зелений станом на 22.11.2016 року становить 275 135 грн.

24 червня 2019 року судовим експертом ОСОБА_10 надано повідомлення про неможливість надання експертного висновку щодо визначення будівельної вартості гаражів місце №46 ряд 9 та № НОМЕР_4 ряд 13, у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи проектної документації неможливо визначити об`єми робіт з їх будівництва.

30 серпня 2019 року судовим експертом Ружинським О.Л. надано повідомлення про неможливість надання експертного висновку щодо визначення автомобіля Chevrolet Captiva CG, кузов № НОМЕР_1 , 2006 року випуску, оскільки даний автомобіль вироблений у 2008 році.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 65 СК України регламентує право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із частиною другою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Згідно з пунктами 22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягнення згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб.

Встановивши, що відповідачем відчужено автомобіль, який належить до спільного майна подружжя, без згоди позивача, колегія суддів вважає, що у такому випадку з відповідача підлягає стягненню компенсація його Ѕ вартості, виходячи з вартості, яка встановлена на момент розгляду справи згідно з висновком експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та авто товарознавчої експертизи по цивільній справі №712/14621/16-ц від 27.06.2018 року №350/351/57018-23.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що дійсна вартість автомобіля встановлена в договорі купівлі-продажу автомобіля від 22 листопада 2016 року, а не висновком експерта є безпідставними, оскільки вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Щодо посилання відповідача у апеляційній скарзі на повідомлення про неможливість надання висновку автотоварознавчої експертизи від 30 серпня 2019 року №840/19-23, то колегія суддів вважає їх такими, що не підтверджують неправильності здійснення попередньої оцінки.

В даному повідомленні експертом зазначено про те, що встановити дійсну вартість Chevrolet Captiva CG № НОМЕР_1 , 2006 року випуску, колір зелений, станом на 22 листопада 2016 року неможливо, оскільки даний автомобіль вироблено 01.07.2008 року.

Слід звернути увагу, що саме те, що в експертизі від 27.06.2018 року зазначено рік випуску автомобіля 2008, а не 2006 і стало підставою для призначення додаткової авто товарознавчої експертизи.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції про порядок проведення криміналістичних досліджень транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, працівниками Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України), затвердженої наказом МВС України 31 травня 2013 року № 537, ідентифікація ТЗ - установлення відповідності характеристик, ознак певного ТЗ (тип, модель, рік виготовлення, колір, об`єм двигуна, повна маса тощо) даним виробника. Ідентифікаційний номер НОМЕР_7 (vehicle identification number - НОМЕР_8 ) - структурне поєднання буквено-цифрових символів. Присвоюється виробником ТЗ з метою ідентифікації останнього та наноситься на деталі кузова, шасі (рами) згідно зі стандартами.

Вірно оцінивши в сукупності докази у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що визначення експертом ринкової вартості автомобіля як транспортного засобу 2008 року випуску узгоджується з висновком експертного дослідження МВС з питань діяльності експертів у ТСЦ Регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області №24/7141/947 від 22.11.2016 року, повідомленням судового експерта Ружинського О.Л. від 30.08.2019 року про неможливість надання експертного висновку, у яких встановлено, що автомобіль Chevrolet Captiva CG кузов № НОМЕР_1 , 2006 року вироблений у 2008 році з посиланням на VIN-код (номер кузова, шасі, рами) транспортного засобу.

Крім того, в договорі купівлі-продажу транспортного засобу від 22 листопада 2016 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , рік випуску автомобіля також вказано 2008 (т. 1 а.с. 120).

Щодо посилань ОСОБА_2 на боргову розписку від 02 серпня 2015 року у відповідності до якої, мати відповідача надала колишньому подружжю кошти в сумі 150 000 грн, строком на два роки до 02.08.2017 року і дані кошти були використані саме на придбання автомобіля, то колегія суддів при їх перевірці виходить з наступного.

В матеріалах справи міститься копія даної розписки (т. 2 а.с. 120), оригіналу пред`явлено для огляду до суду першої інстанції не було, що вбачається зі змісту рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів звертає уваги сторін на норми частин 1, 2 статті 95 ЦПК України. В якій регламентовано, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Як вбачається із відзиву на апеляційну скаргу представником позивача звернуто увагу на те, що оригінал зазначеної розписки на клопотання сторони позивача надано до суду не було, а тому в силу частини 6 статті 95 ЦПК України, такий доказ не береться до уваги судом.

Вказана розписка не підписана позивачем, з її змісту не вбачається, що кошти були витрачені подружжям на придбання вищезазначеного автомобіля, а тому не є належним, допустимим доказом того, що наявні підстави вважати придбаний автомобіль особистою власністю відповідача.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що відповідач не спростував презумпцію належності даного автомобіля до спільного майна подружжя.

Щодо заявлених вимог позивача в частині компенсації їй вартості гаражів, то колегія суддів, розглянувши дані вимоги, доходить наступних висновків.

В матеріалах справи містяться копії довідок від 01 листопада 2013 року про те, що ОСОБА_2 є власником гаража № НОМЕР_5 ряд НОМЕР_2 та гаража № НОМЕР_4 ряд НОМЕР_3 .

Як вбачається із постанови апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2019 року, судом було залишено без змін рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2019 року, яким відмовлено у задоволенні позову предметом розгляду якого були вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ( ОСОБА_3 ) ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаражів в кооперативі.

Зі змісту даного рішення видно, що судом було досліджено та надано оцінку листу голови правління а/к «Лада» Максимець Л.Л. від 29 травня 2017 року. В даному листі зазначено, що ОСОБА_12 став головою кооперативу з 2010 року. Попередній голова правління а/к «Лада» Декалюк А.А. знищив усю документацію даного кооперативу, тому ОСОБА_12 , з урахуванням того, що в ряді 9 місце 46 та в ряді 13 місце 27 ставив автомобіль ОСОБА_2 , останньому у 2013 році видав довідки про те, що він є власником указаних гаражів.

Пізніше, з наданих йому документів, йому стало відомо, що з 2008 та з 2010 років власником указаних гаражів була ОСОБА_6 , а не її син ОСОБА_2 . Однак, коли йому стало про це відомо гаражі вже були відчужені на користь ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . ОСОБА_13 у свою чергу відчужив гараж ОСОБА_6 , яка з моменту придбання гаража ряд 13 місце 27 у листопаді 2016 року стала членом автогаражного кооперативу.

Отже, з листа вбачається, що дійсно ОСОБА_2 були видані довідки про те, що він є власником вищевказаних гаражів, однак видавались вони без жодного підтвердження, як права власності чи права користування ними так і членства в даному кооперативі.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначені обставини, викладені головою кооперативу в поясненнях від 20 лютого 2017 та від 22 лютого 2017 року наявних у даній справі (т. 1 а.с.151, 172).

Згідно з частиною другою статті 6 Закону України «Про кооперацію», відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу (стаття 11 вказаного Закону).

Статею 19-1 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Отже, перевіривши в сукупності наявні докази у справі, колегія суддів доходить висновку, що належних, допустимих та достовірних доказів того, що відповідач був членом авто гаражного кооперативу «Лада» надано не було.

Як і не надано доказів належності йому на праві власності зазначених гаражів, оскільки у відповідності до закону право власності на те майно виникає з моменту його державної реєстрації.

Стороною позивача не доведено набуття гаражів в період шлюбу між сторонами.

Таким чином вказані гаражі у власність відповідач в період шлюбу набуто не було. Дані висновки не спростовані позивачем.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що підтверджень витрат в період шлюбу за рахунок спільних коштів на оплату будівельних робіт чи матеріалів при будівництві гаражів в а/к стороною позивача також не надано.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин 1, 3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суду надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Гончар Сергія Миколайовича та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2020 року.

Судді: Б.Б. Вініченко

С.І. Бондаренко

О.М. Новіков