Справа №173/1325/20
Провадження №2/173/645/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровська бюро технічної інвентаризації" про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

30.07.2020 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання права власності до відповідача Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровська бюро технічної інвентаризації

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 31.07.2020 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадженні без виклику сторін 09.09.2020 року

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось в відповідно до положень ст. 247 ЦПК України

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності в цілому на садибний житловий будинок літ. А-1 загальною площею 60.8 кв.м., з відповідними будівлями і спорудами на земельній ділянці 2500 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 19.03.1985 року він купив Ѕ частину житлового будинку садибного типу з відповідними господарськими будівлями і спорудами (договір купівлі-продажу, посвідчений 19.03.1985 року № 28, секретарем виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради).

На підставі рішення Мишуринрізької сільської ради № 32 від 26.06.2003 року домоволодінню затверджена адреса: АДРЕСА_1 .

Йому необхідно було звернутись органу, який здійснював реєстрацію права власності на нерухоме майно для отримання рішення про затвердження адреси, але він не звернувся до такого органу та не отримав документу на одиницю об`єкта.

Співвласник іншої Ѕ частини зазначеного будинку ОСОБА_2 , вийшов в одиницю об`єкта за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2014 року, справа № 173/1964/13-ц.

Він 12.03.2020 року звернувся до КП «Верхньодніпровське БТІ» та виготовив технічний паспорт на об`єкт в цілому за адресою: АДРЕСА_1 .

Він мав намір зареєструвати право власності на належний йому житловий будинок, але отримав відмову так як надані ним документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їй посвідчують. Він бажає вільно розпоряджатись своїм майном, але не має змоги це зробити, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: представник КП «Верхньодніпровське БТІ» письмових пояснень на позовну заяву не надала.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено, що 19.03.1985 року позивач, ОСОБА_1 купив Ѕ частину житлового будинку садибного типу з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 19.03.1985 року № 28, секретарем виконавчого комітету Мишуринрізької сільської ради .

На підставі рішення Мишуринрізької сільської ради № 32 від 26.06.2003 року належному позивачеві домоволодінню затверджена адреса: АДРЕСА_1 .

Позивачеві необхідно було звернутись органу, який здійснював реєстрацію права власності на нерухоме майно для отримання рішення про затвердження адреси, але він не звернувся до такого органу та не отримав документу на одиницю об`єкта.

Співвласник іншої Ѕ частини зазначеного будинку, ОСОБА_2 , вийшов в одиницю об`єкта за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2014 року, справа № 173/1964/13-ц, що підтверджується рішенням суду.

Позивач 12.03.2020 року звернувся до КП «Верхньодніпровське БТІ» та виготовив технічний паспорт на об`єкт в цілому за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією технічного паспорта.

Позивач має намір зареєструвати право власності на належний йому житловий будинок , але отримав відмову від органу реєстрації речових прав на нерухоме майно так як надані позивачем документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їй посвідчують

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним

Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною радою України від 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що у позивача виникло право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, тобто на законних підставах.

На даний час інший співвласник зазначеного домоволодінні вийшов в самостійні одиницю об`єкту. І домоволодінню позивача також присвоєна адреса як самостійному об`єкту.

Відповідно до ст. 392 ЦК України - Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як зміна правового статусу нерухомого майна (виділення частки в окрему одиницю).

Позивач намагався зареєструвати право власності на належне йому домоволодіння в позасудовому порядку, але отримав відмову. Таким чином будь-яким іншім способом, окрім звернення до суду позивач не має можливості захистити своє право.

За вище наведених обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840.80 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровська бюро технічної інвентаризації про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в цілому на садибний житловий будинок літ. А-1 загальною площею 60.8 кв.м., з відповідними будівлями і спорудами на земельній ділянці 2500 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Витрати по сплаті судового збору в сумі по 840.80 грн. покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 09.09.2020 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР : 14.09.2020 року

Дата набрання законної сили: 10.10.2020 року