Ухвала

09 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 592/18895/19

провадження № 61-12533ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 березня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 01 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої неправомірними діями чи бездіяльністю органів державної влади та місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої неправомірними діями чи бездіяльністю органів державної влади та місцевого самоврядування.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що у вересні 2018 року в зв`язку зі смертю дружини звернувся до Управління пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника у розмірі 50 % від суми з розрахунку щомісячного довічного грошового утримання померлого судді у відставці згідно із Законами України «Про судоустрій та статус суддів», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак у задоволенні цієї заяви йому було відмовлено.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року вказані дії Управління Пенсійного фонду України в Сумській області визнано неправомірними, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити позивачу пенсію по втраті годувальника, виходячи з розміру 50% пенсії з розрахунку щомісячного довічного грошового утримання померлого судді у відставці. Однак Управління пенсійного фонду України в Сумській області повністю не виконало вказане судове рішення суду, що змусило ОСОБА_1 повторно звернутися з позовом до Сумського окружного адміністративного суду з вимогою про стягнення недоотриманої пенсії за період з 08 липня 2018 року до 11 грудня 2018 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови у виплаті доплати до пенсії за вказаний період, стягнуто заборгованість за минулий час та компенсацію втрат частини пенсії.

Заявник стверджував, що неправомірними діями Управління Пенсійного фонду України в Сумській області йому завдана майнова та моральна шкода.

На підставі викладеного позивач просив:

1) стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області в рахунок Головного управління Пенсійного Фонду України на користь позивача майнову шкоду в розмірі 120 389,00 грн та компенсацію втрат частини доходу в загальному розмірі 126 167,00 грн (120 389,00 + 5 778,67);

2) стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області в рахунок Головного управління Пенсійного Фонду України на користь позивача моральну шкоду в розмірі 70 941,00 грн та компенсацію втрат частини доходу в загальному розмірі 79 524,72 грн (70 941,00 + 8 583,86);

3) строк стягнення майнової, моральної шкоди та компенсації втрат частини доходу в загальному розмірі 205 692,39 грн (126 167,00 + 79 524,72) визначити не пізніше 19 числа місяця, який слідує за місяцем ухвалення судом рішення, яке набрало законної сили, незалежно від відсутності належного фінансування;

4) у виконавчому листі визначити дату стягнення майнової і моральної шкоди, а також встановити строк подачі до суду звіту про виконання судового рішення. Стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області в рахунок Головного управління Пенсійного Фонду України на його користь безпідставно незаконно утриману нараховану пенсію в розмірі 47 898,13 грн у триденний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили з одночасною виплатою пені, що визначається, виходячи з розрахунку 120 % річних облікової ставки Національного Банку України і складає 71 847,19 грн;

5) притягнути до адміністративної відповідальності згідно з чинним законодавством Україниу виді штрафу посадових осіб Головного управління Пенсійного Фонду України за неналежне виконання своїх повноважень у виконанні судових рішень.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 березня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов містить вимоги, аналогічні тим, які були вже розглянуті Сумським окружним адміністративним судом, заявлені з тих самих підстав.

Постановою Сумського апеляційного суду від 01 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 березня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, виходив з того, що вимога про відшкодування шкоди, завданої протиправною відмовою Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у виплаті нарахованої ОСОБА_1 пенсії за період з 06 серпня 2018 року до 10 грудня 2018 року у розмірі 47 898,13 грн, заявлена позивачем до суду вперше. Факт неправомірності дій Управління Пенсійного фонду України в Сумській області встановлено рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року, яке набрало законної сили, а тому апеляційний суд визнав право ОСОБА_1 на отримання від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відшкодування моральної шкоди та визначив його розмір з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, керуючись принципами розумності та справедливості.

19 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся доВерховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 березня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 01 червня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року - 2 102 грн.

Ціна позову у цій справі становить 397 021,72 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*250=525 500).

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову та складність зазначеної справи, а також враховано, що касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Ураховуючи вищевикладене і те, що частина шостої статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються у тому числі і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендації № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувані заявником рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 березня 2020 року та постанова Сумського апеляційного суду від 01 червня 2020 року ухвалені в малозначній справі, вони не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Разом з тим, не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 березня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 01 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої неправомірними діями чи бездіяльністю органів державної влади та місцевого самоврядування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець