Справа № 314/2387/20
Провадження № 2/314/988/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2020 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 314/2387/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та примусового зняття з реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що останній є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договору купівлі-продажу від 05.09.2011, ВРМ № 818639, витягом з державного реєстру правочинів № 10338567 від 05.09.2011 р. технічним паспортом на житловий будинок № 127 від 18.07.2011 р.

У цьому будинку зареєстровано 5 осіб , а саме сам позивач, цивільна дружина ОСОБА_2 , донька позивача, ОСОБА_5 та сини його цивільної дружини, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 26.05.2020 року № 361, однак останні крім позивача та його доньки на даний час фактично з листопада 2019 року за цією адресою не проживають, а проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов заявника від 07.09.2018 року № 49. Зазначені обставини спричинюють проблеми позивачу з нарахуванням субсидій, чим об`єктивно порушуються його права як власника нерухомості.

З огляду на вищевикладене, позивач змушений звернутися до суду з вищезазначеними вимогами.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав. На задоволенні позову наполягав.

В судове засідання також з`явилася відповідачка, ОСОБА_2 , яка підтвердила обставини, які зазначені позивачем та не заперечувала проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

Судом встановлено,що відповідачі: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 26.05.2020 року №361, виданою виконавчим комітетом Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Проте, відповідачі за зазначеною адресою не проживають, що підтверджується також актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 26.05.2020 № 365 , складеного зазначеним органом місцевого самоврядування. В зазначеному акті, крім того, вказано, що прописані інші члени сім`ї перешкоджають оформленню субсидії.

Власником вказаного будинку є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05.09.2011 року укладеного між позивачем та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідченого приватним нотаріусом Тиханською С.Я., номер правочину 4620717, реєстраційний № об`єкту (предмет правочину):34198380, а також технічним паспортом на житловий будинок , виготовлений 18.07.2011 року Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації.

Факт відсутності проживання за вказаною адресою визнано також відповідачкою, ОСОБА_2 , що відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

За змістом ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Оскільки відповідачі за зазначеною адресою не проживають, суд приходить до висновку, що останні втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, що стосується вимоги щодо примусового зняття з реєстраційного обліку, то таке примусове зобов`язання не ґрунтується на законі в даному випадку, оскільки питання та підстави для зняття з реєстрації визначені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка зокрема передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, у тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

З огляду на зазначене зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Таким чином, д рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є саме по собі достатньої правовою підставою для зняття з реєстраційного обліку осіб, які втратили право користування житловим приміщенням.

Лише в разі відмови компетентного органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду, тому в задоволенні передчасних позовних вимог про примусове зняття з реєстрації місця проживання необхідно відмовити.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 235/9835/15-ц (провадження № 61-8142св18).

Враховуючи те, що від сплати судового збору позивач звільнений як учасник бойових дій (пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»), то судовий збір при задоволенні вимог немайнового характеру слід стягнути з повнолітніх відповідачів на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.12,81, 82, 263, 265, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України, ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь держави 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 10.08.2020.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

10.08.2020