Справа 688/3319/18
№ 2/688/10/20
Рішення

Іменем України

26 серпня 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюка О.Г.,

з участю секретаря Антонюк І.І.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шепетівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та стягнення грошової компенсації, -

встановив:

20 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та стягнення грошової компенсації.

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що вона в період з 09 липня 2015 року по 09 лютого 2018 року проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. З 12 травня 2017 року вона разом з сином проживали та були зареєстровані в будинку по АДРЕСА_1 , який належить останньому на підставі договору дарування. За весь час проживання з однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, відповідач виховував її сина, сторони разом відпочивали та ставились один до одного як чоловік та дружина, спільно вели господарство, мали спільний бюджет, мали права та обов`язки подружжя. За час спільного проживання ними було придбано: систему опалення вартістю 90413,35 грн.; вентиляційну систему вартістю 4563 гривні; холодильник «Samsung» вартістю 8500 гривень та автомобіль марки «Volkswagen» модель «Caddy», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 200 000 гривень. Загальна вартість майна, яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності, становить 303476 гривень. В лютому 2018 року між сторонами почали виникати сварки, відповідач почав зловживати алкогольними напоями, некоректно поводити себе по відношенню до позивача та її малолітнього сина, а 09 лютого 2020 року вигнав їх з будинку. Всі вказані та придбані речі залишилися у відповідача. В добровільному порядку відповідач відмовляється виплатити позивачу компенсацію за спільно придбане майно. Тому, просила встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловіка і жінки, без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 в період з 09 липня 2015 року по 09 лютого 2018 року, визнати спільно придбане ними майно об`єктами спільної сумісної власності та поділити його, стягнувши з відповідача компенсацію вартості належної їй 1/2 частки майна в сумі 151738,20 гривень. Крім того, стягнути з відповідача, сплачений при подачі позову до суду, судовий збір.

Ухвалою Шепетівського міськрайнного суду Хмельницької області від 24 вересня 2018 року відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому судовому засіданні на 26 жовтня 2018 року.

20 листопада 2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 на позов, у якому він не визнав позовні вимоги, зазначив, що підстави для задоволення позову відсутні так, як він ніколи не проживав однією сім`єю із позивачем, просив в позові відмовити в повному обсязі.

26 листопада 2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 , у якій просила поданий відзив на позов при прийнятті рішення не враховувати, позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Шепетівського міськрайнного суду Хмельницької області від 15 лютого 2019 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження по справі.

Ухвалою Шепетівського міськрайнного суду Хмельницької області від 26 квітня 2019 року провадження у справі поновлено в зв`язку з надходження до суду висновку експерта та судове засідання у справі призначено на 22 травня 2019 року.

Ухвалою Шепетівського міськрайнного суду Хмельницької області від 11 грудня 2018 року справу призначено до судового розгляду по суті на 16 січня 2019 року.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували щодо їх задоволення.

Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, підтвердили факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки, але шлюб не зареєстрували. Вони мали спільний бюджет, разом вели господарство та разом придбали автомобіль. Крім того, разом виховували сина позивачки від першого шлюбу, разом їздили на відпочинок.

Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен окремо, заперечували факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 09 липня 2015 року по 09 лютого 2018 року проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 10 листопада 2016 року, складеного депутатом Старокостянтинівської міської ради Городовою Л.О., ОСОБА_1 та її син ОСОБА_9 зареєстровані в АДРЕСА_2 , на однак постійно проживають в м. Шепетівка Хмельницької області.

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_1 , серія НОМЕР_2 від 04 липня 2006 року, та довідки про склад сім?ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб від 05 лютого 2018 року, виданої відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради, ОСОБА_1 та її син ОСОБА_9 з 12 травня 2017 року зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_3 .

Проживаючи однією сім`єю з ОСОБА_3 , як подружжя, ОСОБА_1 з 01 вересня 2015 року працювала в Білокриницькому навчально-виховному комплексі «загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад» вчителем англійської мови, що підтверджується довідкою №1 від 10 січня 2017 року.

Згідно наказу №1 від 19 вересня 2017 року, виданим керівником підприємства, ОСОБА_1 прийнята на роботу на посаду менеджера в магазин меблів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який належить ФОП ОСОБА_3 .

Дані факти також підтверджується записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 06 вересня 2007 року.

Крім того, ОСОБА_3 01 квітня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 видав довіреність, згідно якої уповноважив свою цивільну дружину перебувати на території магазину меблів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », надавати консультації покупцям, видавати відповідні документи, а саме: торгові чеки, рахунки на оплату податків, видаткові накладні і договори купівлі-продажу, а також проводити оплату з постачальниками.

Факт спільного проживання також підтверджується довідкою адміністрації Шепетівського дошкільного навчального закладу (ясел-садка) №6 «Білочка» Хмельницької області №12 від 15 березня 2018 року, згідно якої ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 приходив за сином останньої ОСОБА_9 в дошкільний заклад, надавав спонсорську допомогу у вигляді ремонту меблів, а також забирав і приводив дитину самостійно.

Також, на підтвердження факту спільного проживання позивач надала фотокартки спільного відпочинку сторін, спільної присутності на святкуванні свят.

За час спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 придбали транспортний засіб «Volkswagen» модель «Caddy», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що був зареєстрований за ОСОБА_3 від 02 липня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу №00839/03/5641/2016 у ТСЦ 5641 РСЦ МВС в Рівненській області (м. Рівне).

13 лютого 2018 року відповідач без згоди позивача продав вказаний автомобіль, що позивач підтвердила в судовому засіданні.

Згідно довідки вих.№31/22/5-1279, виданої ТСЦ 6845 РСЦ МВС в Хмельницькій області від 14 грудня 2018 року, якою встановлено, 13 лютого 2018 року автомобіль «Volkswagen» модель «Caddy», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , перереєстровано з гр. ОСОБА_3 на іншу особу ОСОБА_10 .

Даний факт також підтверджується договором купівлі-продажу №6845/2018/823454 від 13 лютого 2018 року.

Згідно висновку експерта №742/19-26 від 16 квітня 2019 року дійсна ринкова вартість автомобіля «Volkswagen» модель «Caddy», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , на час проведення експертизи, складає 125059,91 грн.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постановах від 25 грудня 2013 року (справа №6-135цс13) та від 11 березня 2015 року (справа №6-211цс14), судам під час вирішення спору щодо поділу майна осіб, які проживали однією сімєю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі, необхідно встановити не лише обставини щодо спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно придбавалось сторонами внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу протягом тривалого періоду з 09 липня 2015 року по 09 лютого 2018 року, спільно вели господарство, мали спільний бюджет, спільно витрачали кошти та придбавали майно в інтересах сім`ї за спільні кошти, мали взаємні права та обов`язки, між ними в цей період часу мали місце усталені відносини, що притаманні подружжю у розумінні ст. 74 СК України.

Отже майно, що було набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за час спільного проживання у період з 09 липня 2015 року по 09 лютого 2018 року є об`єктом їхньої спільної сумісної власності.

Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час спільного проживання автомобіль «Volkswagen» модель «Caddy», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації ринкової вартості 1/2 частини цього автомобіля, що становить суму в розмірі 62529,95 коп.

Всупереч вимог ст. ст.12, 81 ЦПК України, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів придбання спірного автомобіля за свої особисті кошти суду не надано.

Згідно зі статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 09 липня 2015 року по 09 лютого 2018 року, про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та визнання за позивачем права власності на 1/2 частини зазначеного майна.

У випадку коли встановлено, що один з подружжя здійснив відчуження спільного майна проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, таке майно враховується при поділі.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах ВС/КЦС від 21 березня 2018 року (справа № 726/2165/15-ц), від 30 січня 2019 року (справа №444/848/16-ц).

Суд дійшов висновку, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 13 лютого 2018 року було укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля, який придбано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за час проживання однією сім?єю. Проте, ОСОБА_3 продав автомобіль марки «Volkswagen» модель «Caddy», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , ринкова вартість якого 125059,91 грн., без згоди позивача, тому остання має право на відшкодування їй 1/2 частки його вартості.

Позивач, окрім видаткових накладних та фіскальних чеків, не надала доказів, що система опалення, вентиляційна система та холодильник «Samsung» використані та встановлені в будинку відповідача, є спільною сумісною власністю подружжя, придбані за їх спільні кошти, в яких їй належить 1/2 частка, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1869,38 грн.

На підставі наведеного, ст. ст. 3, 21, 36, 71, 74 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 81, 83, 223, 264-265, 273, 315-319, 354, ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю, як чоловіка і жінки, без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 в період з 09 липня 2015 року по 09 лютого 2018 року.

Визнати автомобіль марки «Volkswagen» модель «Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , набутим під час проживання однією сім`єю, як чоловіка і жінки, без реєстрації шлюбу.

Зобов`язати ОСОБА_3 (зареєстрованого по АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_5 від 17 квітня 1998 року, РНОКПП НОМЕР_6 ) сплатити ОСОБА_1 (зареєстрованої по АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 від 04 серпня 2006 року, РНОКПП НОМЕР_7 ) 1/2 частини вартості автомобіля марки «Volkswagen» модель «Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , в розмірі 62529 (шістдесят дві тисячі п`ятсот двадцять дев?ять) грн. 95 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при поданні позову до суду, в розмірі 1869 (одна тисяча вісімсот шістдесят дев?ять) грн. 38 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 04 вересня 2020 року.

Головуючий: