Справа № 125/1386/17
Провадження № 22-ц/801/1730/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Юрченко Тарас Петрович, на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 22 липня 2020 року, постановлену під головуванням судді Хитрука В. М. в місті Бар Вінницької області, зі складенням її повного тексту 27 липня 2020 року,

у справі № 125/1386/17 за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі Філії управління магістральних газопроводів «ЧЕРКАСИТРАНСГАЗ» до ОСОБА_1 про зобов`язання виконати дії з усунення загрози об`єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес»,

встановив:

21 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у вказаній цивільній справі.

Вимоги заяви обґрунтував тим, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 23.01.2018 його зобов`язано виконати дії з усунення загрози об`єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес».

На даний час заявнику стало відомо те, що після ухвалення судового рішення було встановлено відсутність будь-яких встановлених обмежень, що пов`язані із висадкою багаторічних насаджень в охоронних зонах магістральних газопроводів.

24 квітня 2020 року на адресу Барської районної державної адміністрації та Відділу у Барському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області направлено адвокатські запити з метою з`ясування нормативно-правових актів, на підставі яких встановлені обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки на час видання державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 012822.

У відповідь на адвокатський запит Барська районна державна адміністрація Вінницької області листом від 18 травня 2020 року № 01-1-36/1055 повідомила про те, що на момент видачі відповідачу державного акту на право власності на землю обмежень (обтяжень) стосовно вищезазначеної земельної ділянки не було.

З розпорядження від 25 березня 2009 року № 155 та від 29 березня 2010 року № 154, а також з викопіювання з проекту формування території Ялтушківської сільської ради, вбачається відсутність будь-яких встановлених обмежень.

Тобто, станом на момент видачі державного акту про право власності на землю багаторічні насадження вже були висадженні, а будь-яких обмежень - не існувало.

Відділ у Барському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області 27 квітня 2020 року за № 0-2-0.26-66/103-20 повідомив про те, що на земельній ділянці встановлено земельний сервітут для проведення робіт з «Капітального ремонту магістрального газопроводу «Уренгой-Помари-Ужгород» Дільниця км 3974,77-4008,45» на підставі договору про встановлення земельного сервітуту від 19 лютого 2016 року, укладеного між позивачем та відповідачем, строком на 4 роки, який зареєстровано лише 25 липня 2017 року.

В свою чергу, обмеження користування земельною ділянкою були передбаченні лише Правилами охорони магістральних трубопроводів, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2002 року №1747.

Так, Правила охорони магістральних трубопроводів, встановлюють умови забезпечення охорони об`єктів магістральних трубопроводів від пошкоджень і руйнувань внаслідок несанкціонованого доступу, охорони довкілля, а також безпечної життєдіяльності населення на прилеглих до магістральних трубопроводів територіях.

Пунктом 7 Правил передбачено, що для забезпечення безпечної експлуатації об`єктів магістрального трубопровідного транспорту, зокрема об`єктів магістральних газопроводів І і II класу, встановлюються охоронні зони згідно з додатками 1 - 4 Порядку.

Відповідно до пункту 8 Порядку земельні ділянки, розташовані у межах охоронних зон, не вилучаються у їх власників і користувачів, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами та в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Пунктом 11 Правил визначено вичерпний перелік дій, які заборонено на земельних ділянках, розташованих у межах охоронних, зокрема будувати огорожі для відокремлення приватних земельних ділянок, лісових масивів, садів, виноградників тощо.

Лише вказані вище дії було заборонено вчиняти землевласникам та землекористувачам на момент оформлення права власності.

Відповідно до ДБН Д.2.2-1-99 «Ресурсні елементні кошторисні норми на будівельні роботи. Земляні роботи», що містить норми на розробку, переміщення ґрунту та супутні роботи в промисловому, житлово - цивільному, транспортному та гідротехнічному будівництві, наводить вичерпний перелік земляних робіт, до яких насадження дерев не відноситься.

Оскільки висадка багаторічних насаджень відноситься до сільськогосподарських, а не земляних робіт, то заявник вважає, що і відповідно відсутнє порушення пункту 12 Правил охорони магістральних трубопроводів.

В подальшому, 17 лютого 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3041-VI «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», який набув чинності з 25 березня 2011 року.

Як вбачається зі змісту даного Закону, він передбачає заборону, а також юридичну відповідальність за висадку багаторічних насаджень на території охоронної зони.

В свою чергу, вказана заборона з`явилась лише після набуття чинності вищезазначеного закону.

Встановлення режиму використання земель з обмеженням, передбачене статтею 9 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів». До набрання чинності указаного закону встановлення такого режиму було передбачено статтею 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт», та статтею 73 Земельного кодексу України, які були чинні в момент отримання земельної ділянки у власність. При цьому жодних обмежень щодо режиму використання встановлено не було.

Також, статтею 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт» встановлено, що до земель трубопровідного транспорту належать земельні ділянки, на яких збудовано наземні і надземні трубопроводи та їх споруди, а також наземні споруди підземних трубопроводів. Уздовж трубопроводів встановлюються охоронні зони. Земля в межах охоронних зон не вилучається, а використовується з обмеженнями (обтяженнями) відповідно до закону або договору. Порядок встановлення, розмір та режим використання охоронної зони об`єкта трубопровідного транспорту визначаються законодавством України.

У зв`язку з тим, що на земельній ділянці прокладений газопровід, Барська районна державна адміністрація повинна була встановити обмеження щодо використання земельної ділянки шляхом встановлення охоронної зони на вимогу частини 2 статті 73 Земельного кодексу, якою встановлено, що уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів встановлюються охоронні зони.

Враховуючи те, що відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані, у справі відсутні матеріали із землеустрою щодо земельної ділянки із зазначенням охоронної зони магістрального газопроводу, відсутнє позначення охоронної зони на місцевості, а також відсутність заборон на момент висадки вказаних насаджень, вбачається відсутність правових підстав щодо зобов`язання позивача здійснити вирубку усіх багаторічних насаджень, які знаходяться в межах охоронної зони.

Про дану обставину відповідачу стало відомо лише після 19 травня 2020 року, а саме з моменту надходження листів Барської районної державної адміністрації Вінницької області від 18 травня 2020 року N9 01-1-36/1055 та відділу у Барському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 27 квітня 2020 року № 0-2-0.26-66/103-20, які повідомили про те, що на момент видачі відповідачу державного акту на право власності на землю обмежень (обтяжень) стосовно вищезазначеної земельної ділянки не було.

Вищевказані обставини не були і не могли бути відомі відповідачу, а тому на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Оскільки на час ухвалення рішення вказані обставини не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі відповідачу, заявник ОСОБА_1 просив суд скасувати рішення суду та відмовити ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» в позові.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 22 липня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у вказаній цивільній справі.

Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Юрченко Т. П., не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її безпідставною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального і матеріального права, тому просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року по справі №125/1386/17, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі Філії управління магістральних газопроводів «ЧЕРКАСИТРАНСГАЗ» до ОСОБА_1 про зобов`язання виконати дії з усунення загрози об`єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес» - відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що після ухвалення рішення Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року було встановлено відсутність будь-яких обмежень, що пов`язані із висадкою багаторічних насаджень в охоронних зонах магістральних газопроводів, на момент їх висадження та оформлення права власності за відповідачем на вказану земельну ділянку.

Звертає увагу, що інформація про те, які саме обмеження у користуванні належної відповідачу земельної ділянки йому відома не була та не могла бути відома, оскільки не вносилась позивачем у встановленому законом порядку до Поземельної книги та Державного земельного кадастру України, а в розділі «Обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки або її частини» державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 012822 від 05 березня 2010 року, зазначено лише «Згідно законом».

Так, в основу рішення Барського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року покладено наявність заборони, що встановлена Законом України від 17 лютого 2011 року № 3041-VI «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» (далі - Закон № 3041-VI від 17.02.2011), який набув чинності з 25 березня 2011 року. До особливих обмежень, що діють у межах охоронних зон об`єктів магістральних газопроводів, належить заборона (ч. 4 ст. 22 Закону № 3041-VI від 17.02.2011) у тому числі будувати огорожі для відокремлення земельних ділянок приватної власності, лісових ділянок, садів, виноградників тощо; висаджувати багаторічні насадження. В свою чергу, судом не досліджувалась та обставина чи дійсно поширюється дія Закону № 3041-VI від 17.02.2011 на спірні правовідносини. Наголошує, що заборона щодо висадки багаторічних насаджень з`явилась лише після набуття чинності вищезазначеного закону.

А тому обмеження користування земельною ділянкою були передбаченні лише Правилами охорони магістральних трубопроводів, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2002 року №1747.

Оскільки багаторічні насадження були висаджені до 2011 року, тому вбачається відсутність правових підстав щодо зобов`язання позивача здійснити вирубку усіх багаторічних насаджень, які знаходяться в межах охоронної зони.

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд постановив законну ухвалу, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 22 липня 2020 року без змін.

Зокрема вказує, що доводи заявника в апеляційній скарзі про те, що інформація щодо того, які саме обмеження у користуванні належної відповідачу земельної ділянки йому відома не була та не могла бути відома спростовується даними Акту серія ЯИ № 012822 на право власності на земельну ділянку, де зазначено про існування обмеження згідно закону. Вказаним обставинам та доказам було надано належу оцінку під час ухвалення рішення рішенням Барського районного суду Вінницької області від 23.01.2018 у справі №125/1386/17. В апеляційній скарзі заявник не враховує, що зазначеним Актом серія ЯИ № 012822 на право власності на земельну ділянку було встановлено цільове призначення земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, а не для садівництва, що достеменно відомо заявнику з моменту отримання земельної ділянки. Проте ОСОБА_1 використовує земельну ділянку із прямим порушенням її цільового призначення та знаючи про це, водночас на додачу нехтує встановленими обмеженнями щодо її використання.

Представник заявника, адвокат Юрченко Т. П. доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Пахомова О. А. заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до вимог частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 23.01.2018 зобов`язано ОСОБА_1 виконати дії з усунення загрози об`єктам підвищеної небезпеки шляхом невідкладного демонтажу огорожі та вирубки багаторічних насаджень на земельній ділянці кадастровий номер: :01:001:0245 в охоронній зоні магістральних газопроводів «Союз», «Уренгой-Помари-Ужгород», «Прогрес» із попереднім отриманням письмового дозволу (згоди) від Барського ЛВУМГ філії УМГ «ЧЕРКАСИТРАНСГАЗ» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на виконання робіт в охоронній зоні об`єкта магістрального трубопроводу.

Оскільки заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи, обставини встановлених діючим законодавством обмежень у користуванні земельною ділянкою в охоронній зоні магістральних газопроводів були відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи, а тому враховуючи вимоги положень статті 423 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що заявник не обґрунтував та не довів наявність нововиявлених обставин, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як вбачається з пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 127/10129/17, провадження 14-549зц18, що в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України, підлягає врахуванню судами.

У рішенні Барського районного суду від 23.01.2018 у справі 125/1386/17 та в постанові Апеляційного суду Вінницької області від 25.06.2018 судами наведено правові підстави для задоволення позовних вимог, якими, зокрема є відповідні положення Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки», які є спеціальними нормами права щодо земель та об`єктів трубопровідного транспорту, а також статей 110, 112 Земельного Кодексу України та статей 1163 - 1164 Цивільного Кодексу України щодо усунення загрози небезпеки такому майну.

Датою відкриття нововиявлених обставин заявник вважає 19 травня 2020 року, а саме з моменту надходження листів Барської районної державної адміністрації Вінницької області від 18 травня 2020 року N9 01-1-36/1055 та відділу у Барському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 27 квітня 2020 року № 0-2-0.26-66/103-20, які повідомили про те, що на момент видачі відповідачу державного акту на право власності на землю обмежень (обтяжень) стосовно вищезазначеної земельної ділянки не було.

Доказами, які досліджувались судами під час ухвалення рішення був у тому числі Акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 012822.

Під час оцінки зазначеного доказу, зокрема в рішенні встановлено наступне: «Належність земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0245 ОСОБА_1 засвідчується листом Відділу Держгеокадастру у Барському районі Вінницької області від 02.11.2015 № 05-11/847 та підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №012822. Земельна ділянка має цільове призначення для товарного сільськогосподарського виробництва, а не для садівництва.»

На момент ухвалення рішення Барського районного суду та постанови Апеляційного суду Вінницької області у справі 125/1386/17, та і на момент примусового виконання, цільове призначення земельної ділянки не змінилось.

Отже, враховуючи виділення земельної ділянки в охоронній зоні магістральних газопроводів із цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, а не для садівництва та наведена відповідна оцінка Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №012822 спростовують доводи відповідача про наявність нововиявлених обставин у справі № 125/1386/17 в розумінні статей 423-424 ЦПК України.

Відтак, заявник ОСОБА_1 не довів незаконність оскаржуваної ухвали суду та наявність у справі в якості нововиявлених тих обставин, на які посилається у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи, обставини встановлених діючим законодавством обмежень у користуванні земельною ділянкою в охоронній зоні магістральних газопроводів були відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи, що виключає застосування статей 423-424 ЦПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Праведная проти Росії» від 18.11.2004).

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням вимог закону, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Юрченко Тарас Петрович, залишити без задоволення.

Ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 22 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2020 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник