головуючий у суді І інстанції Орєхов О.І.
провадження № 22-ц/824/5631/2020
УХВАЛА
24 вересня 2020 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Писаної Т.О., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2020 року у справі за заявою військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересована особа ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Білоцерківського районного суду Київської області від 12 лютого 2020 року відмовлено в поновленні строку для пред`явлення до виконання виконавчого напису.
Не погоджуючись із указаною ухвалою Військова частина НОМЕР_1 18 лютого 2020 року звернулась до суду із апеляційною скаргою.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору та залишено апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2020 року без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали для надання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.
Як вбачається з матеріалів справи ухвала Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року направлялася заявнику та була отримана представником заявника за довіреністю 13 березня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи.
Відповідно до п.3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України (в редакції, яка була чинною на час ухвалення оскаржуваного рішення) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
17 липня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року №731-ІХ, яким внесені зміни, зокрема у пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України та пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього кодексу застосовуються положення ст.185 цього кодексу.
Так, апелянт відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року повинен був сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2102 грн та надати до Київського апеляційного суду оригінал квитанції.
Разом з тим, заявником недоліки апеляційної скарги встановлені ухвалою Київського апеляційного суду від 02 березня 2020 року усунуті не були. Не було також зазначено обставин, які свідчать про наявність підстав для продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом №731-ІХ. Тому згідно із ст.185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.
На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.
Так, прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.
Крім того, як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Оскільки, недоліки апеляційної скарги встановлені ухвалою апеляційного суду від 02 березня 2020 року усунуті не були, тому згідно з ст.185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.
Повернення апеляційної скарги не перешкоджає апелянту повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦПК України.
У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, апелянт має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.
Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу з Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2020 року у справі за заявою військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересована особа ОСОБА_1 , визнати неподаною та повернути апелянту.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Т.О. Писана