ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 серпня 2020 року

м. Харків

справа № 638/16074/16-ц

провадження № 22ц/818/888/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретарів Кравченко О.О., Огар І.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ,

представники сторін ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2018 року в складі судді Штих Т.В.,

у с т а н о в и в:

В жовтні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , шляхом визнання за позивачем права продажу будь-якій особі-покупцеві предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості у розмірі 4 320 346,77 грн, яка встановлена заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року, з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах Державної реєстраційної служби України, БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату, тощо) за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження; передати предмет іпотеки в управління позивача, на період до його реалізації з метою збереження предмета іпотеки з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладення договорів на охорону із спеціалізованими підприємствами.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що за умовами кредитного договору, укладеного 15 травня 2008 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_3 , остання отримала кредит в розмірі 96 000,00 доларів США. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором, укладеним 15 травня 2008 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_3 , предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 допустила заборгованість.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнуто 4 320 346,77 грн заборгованості за кредитним договором. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом), в ході виконавчого провадження.

З провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 позивачу стало відомо, що нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки, відчужено арбітражним керуючим без згоди іпотекодержателя з посиланням на здійснення процедури банкрутства. На даний час постанова про визнання ФОП ОСОБА_3 банкрутом скасована, а провадження припинено.

З інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що предмет іпотеки було відчужено ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2012 року, яка відчужила спірну квартиру ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 11 жовтня 2016 року.

Позивач посилається на те, що відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про іпотеку» при переході права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача, тому позивач як іпотекодержатель має право на задоволення своїх вимог за кредитним договором за рахунок предмета іпотеки.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2018 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 15 травня 2008 року № ML 702/920/2008 в розмірі 4 320 346,77 грн, яка встановлена заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року, шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмета іпотеки за іпотечним договором від 15 травня 2008 року № РML 702/920/2008, а саме: трикімнатної квартири загальною площею 52,7 кв. м., житловою площею 38 кв. м., АДРЕСА_1 з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах Державної реєстраційної служби України, БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату, тощо) за ціною, не нижче 485 560,00 грн. Постановлено передати предмет іпотеки в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до його реалізації з метою збереження предмета іпотеки з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладення договорів на охорону із спеціалізованими підприємствами. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи містять погоджену між іпотекодавцем та іпотекодержателем у розумінні частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціну продажу предмета іпотеки, що за відсутності інших наданих сторонами доказів є достатнім для виконання судом вимог статті 39 Закону України «Про іпотеку» щодо встановлення початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суд першої інстанції також вказав, що обрання певного способу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Зважаючи на наявність непогашеної заборгованості, позивач мав правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмета іпотеки.

01 лютого 2019 року Вельковський Станіслав Володимирович представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подав заяву про заміну способу виконання заочного рішення суду першої інстанції від 01 лютого 2018 року.

Заяв мотивована тим, що ОСОБА_2 не була стороною іпотечного договору, однак стала набувачем іпотечного майна внаслідок незаконної процедури банкрутства, у зв`язку з чим оригінали правовстановлюючих документів ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та банку не передавались, що унеможливлює продаж іпотечного майна.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2008 року № ML 702/920/2008 в розмірі 4 320 346,77 грн, яка встановлена заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2019 року заяву Вельковського С.В. представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2008 року № ML 702/920/2008 в розмірі 4 320 346,77 грн, яка встановлена заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду першої інстанції залишена без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підстави для перегляду заочного рішення, передбачені статтею 288 ЦПК України, відсутні.

06 грудня 2019 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона не була обізнана про розгляд справи; її не було залучено до участі у справі в якості належної особи, оскільки відповідна ухвала судом першої інстанції не постановлювалася; вона є добросовісним набувачем та набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 за відсутності на це заборон. Зазначає, що судом першої інстанції не залучена до участі у справі арбітражний керуючий Плотнікова О.В. з метою з`ясування обставин продажу спірної квартири на стадії банкрутства ФОП ОСОБА_3 . Вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону України «Про іпотеку», передбачений в договорі (правовий висновок, що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц).

Звертає увагу, що позов пред`явлено з порушенням строку позовної давності, оскільки в матеріалах справи про банкрутство ФОП ОСОБА_3 є досудова вимога ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 13 січня 2011 року № 1115 про погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 15 травня 2008 року № ML 702/920/2008 в повному обсязі. При цьому останній платіж здійснено 16 жовтня 2008 року, а банкрутство ФОП ОСОБА_3 припинено на підставі постанови Харківського апеляційного господарського суду від 05 червня 2012 року і саме з цієї дати у позивача виникло право на захист його порушеного права, пов`язаного з відчуженням нерухомого майна (правова позиція, що міститься в постанові Верховного Суду від 09 квітня 2019 року у справі № 908/32/15-ц). Оскільки справа розглянута за її відсутності, вона не мала можливості заявити клопотання про застосування строку позовної давності.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнуто 4 320 346,77 грн заборгованості за кредитним договором і в рахунок погашення заборгованості вже звернуто стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 липня 2017 року, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було відмовлено у видачі дубліката виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до примусового виконання. Вирішуючи питання щодо видачі дубліката виконавчих листів, суди встановили, що позивач не цікавився виконанням вказаного рішення суду з 2013 року по 16 березня 2017 року.

03 березня 2020 року Вельковський С.В. представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 15 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ML 702/920/2008, згідно з яким остання тримала кредит в розмірі 96 000,00 доларів США строком до 15 травня 2008 року (а. с. 8-16 т. 1).

Виконання грошових зобов`язань позичальника ОСОБА_3 перед ПАТ «ОТП Банк» забезпечено договором, укладеним 15 травня 2008 між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 , предметом іпотеки якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка належала іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15 травня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мусієнко О.І. за реєстровим № 1484 (а. с. 17-22 т. 1).

15 травня 2008 року до Єдиного реєстру заборон відчуження внесений запис про реєстрацію обтяження нерухомого майна.

29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права іпотекодержателя за договором іпотеки.

13 січня 2011 року позивач на адресу ОСОБА_3 направив досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2008 року № ML 702/920/2008 в повному обсязі, вих. № 1115 (а. с. 57 т. 2).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 серпня 2011 року скасовані обтяження, накладені на нерухоме майно ОСОБА_3 , а саме - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,7 кв. м., житловою площею 38 кв. м.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05 червня 2012 року постанова господарського суду Харківської області від 26 січня 2011 року про визнання ФОП ОСОБА_3 банкрутом скасована, а провадження припинено (а. с. 27-38 т. 1).

26 грудня 2012 року ОСОБА_3 відчужила вказану квартиру ОСОБА_1 шляхом укладення договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. за реєстровим № 3510.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнуто 4 320 346,77 грн заборгованості за кредитним договором. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом), в ході виконавчого провадження (а. с. 24-26 т. 1).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2019 року змінено спосіб виконання рішення суду та звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2008 року № ML 702/920/2008 в розмірі 4 320 346,77 грн, яка встановлена заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Вищезазначена досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2008 року № ML 702/920/2008, як і рішення суду, боржником не виконані.

11 жовтня 2016 року ОСОБА_1 відчужила вказану квартиру ОСОБА_2 шляхом укладення договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О. за реєстровим № 5177 (а. с. 191 т. 1).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 липня 2017 року, заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, виправлення описки в судовому рішенні та помилки у виконавчому листі задоволено частково. В заочному рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року виправлено описку та зазначено в резолютивній частині рішення позивача та стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна». В задоволенні заяви в іншій частині відмовлено (а. с. 78-83 т. 2).

Зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції встановлено, що позивач з 2013 року по 16 березня 2017 року не цікавився виконанням вказаного рішення суду.

Предметом позову у справі, яка переглядається, є звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», в рахунок погашення заборгованості у розмірі 4 320 346,77 грн, яка встановлена заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2013 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті (у редакції станом на дату звернення з позовом до суду) передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У пункті 2.1 договору іпотеки сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього.

Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту 15 травня 2038 року.

Разом з тим сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині (пункт 1.9 частини № 2 кредитного договору).

При цьому сторони передбачили, що виконання боргових зобов`язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги (підпункт 1.9.1 кредитного договору).

У вимозі, направленої на адресу ОСОБА_3 , від 13 січня 2011 року № 1115 ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на пункт 1.9 кредитного договору, вимагало від боржника достроково, протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги, виконати всі боргові зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі.

Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання.

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

При цьому таке право згідно з умовами укладеного договору виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання.

У справі, яка є предметом перегляду, позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі).

Враховуючи, що банк, пред`явивши у січні 2011 року боржнику досудову вимогу про дострокове повернення всього боргу за кредитним договором та посилаючись на пункт 1.9 кредитного договору, вимагав достроково, через 30 календарних днів з дати отримання вимоги, виконати всі боргові зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, змінив строк виконання основного зобов`язання, однак звернувся до суду з відповідним позовом в жовтні 2016 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 15 травня 2008 року № ML 702/920/2008.

При цьому слід враховувати таке.

У випадку, коли до відповідачів, пов`язаних солідарним обов`язком, пред`явлена солідарна вимога і один із них обґрунтовано заявив суду про застосування позовної давності, то така процесуальна дія має наслідки, передбачені ЦК України, і для інших солідарних боржників.

Відповідно до статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 цієї Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62,66 рішення від 20 грудня 2007 року за заявою № 23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності.

За змістом статті 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний.

Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Однією із підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників.

Позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення.

Указаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження № 61-3872св18).

При виборі і застосування норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У зв`язку із цим, звернувшись до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, що розглянутий судом по суті 02 квітня 2013 року, банк перервав позовну давність у спорі з відповідачем ОСОБА_3 щодо погашення останньою спірної кредитної заборгованості, а тому при зверненні у жовтні 2016 року до суду із позовом у цій справі щодо тієї ж суми кредитної заборгованості, але шляхом пред`явлення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач пропустив позовну давність, про застосування якої до вимог позивача заявлено ОСОБА_7 в апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, правові підстави для повторного звернення на предмет іпотеки за рішенням суду відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2018 року підлягає скасування з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому підлягає скасуванню ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2019 року про зміну способу виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2018 року як похідна від судового рішення.

Посилання Вельковського С.В. - представника ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на постанову Верховного Суду від 26 червня 2019 року є безпідставним. Згідно з висновком Верховного Суду, що міститься в даній постанові, про порушення прав щодо предсмету іпотеки банку стало відомо з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і строк дії кредитного договору не сплив.

Згідно з матеріалами справи, що переглядається в апеляційному порядку, строк дії кредитного договору банком було змінено. Отже, дана справа стосується інших фактичних обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати, понесені ОСОБА_8 за подачу апеляційної скарги, документально підтверджуються в розмірі 4 134,00 грн (а. с. 130 т. 2).

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4 134,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про зміну способу виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2018 року залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_2 4 134,00 грн (чотири тисячі сто тридцять чотири грн 00 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.В.Бурлака

В.Б.Яцина