Справа № 372/2183/15-ц
Провадження 4-с-24/20
ухвала

Іменем України

16 вересня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.,

при секретарі Бенчук О.О.

за участю боржника ОСОБА_1

представника боржника Штеренберг О.О.

приватного виконавця Телявського А.М.

представника стягувача Данченка В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Телявського Анатолія Миколайовича,-

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. у частині винесення постанови про арешт майна боржника від 19.08.2020 року у виконавчому провадженні №60726077 незаконними та скасувати постанову; визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. у частині винесення постанови від 20.08.2020 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №60726077 незаконними та скасування дану постанову; відмінити аукціон, оголошений державним підприємством «СЕТАМ» з продажу арештованого приватним виконавцем Телявським А.М. майна чотирьох кімнатної квартири АДРЕСА_1 , номер лоту 440905. Крім того, скаржник просив на час розгляду скарги зупинити реалізацію арештованого майна - чотирьох кімнатної квартири АДРЕСА_1 , з аукціону оголошеному державним підприємством «Сетам», номер лоту 440905.

Скаржник вважає, що оскаржувані документи винесені з порушеннями вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, порушують права та інтереси скаржника ОСОБА_1 , стягувача та особи співвласника майна ОСОБА_2 .

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 вказав, що приватний виконавець звертаючи стягнення на майно по виконавчому провадженню був обізнаний про те, що спірна квартира належить йому спільно з дружиною ОСОБА_2 .. Всупереч вказаному, приватним виконавцем винесені оскаржувані постанови, які вважає такими, що підлягають скасуванню, а незаконно описане, незаконно арештоване майно має бути знято з прилюдних торгів. Крім того невжиття заходів щодо зупинення примусового стягнення за виконавчим провадженням скаржник вважає, що може призвести до порушення його прав та прав його дружини, яка є власницею Ѕ частки у спірному майні.

Представника скаржника ОСОБА_3 в судовому засіданні надала пояснення аналогічні наведеним в скарзі, просила скаргу задовольнити. Вважала, що арешт накладений на майно, яке належить боржнику на праві співвласності з дружиною, позов щодо визнання вказаного майна спільною сумісною власністю подружжя розглядається в Дніпровському районному суді м.Києва. Постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності приватним виконавцем винесена передчасно без дотримання визначеного законом десятиденного строку для погодження вартості майна. Відповідно аукціон з продажу арештованого майна слід відмінити, а на час розгляду даної скарги слід зупинити реалізацію арештованого майна.

Приватний виконавець Телявський А.М. в судовому засіданні у задоволенні скарги просив відмовити. Зазначив, що боржником тривалий час свідомо не виконується рішення суду. Згідно реєстрів нерухомості спірна квартира належить боржнику, інші обставини в ході виконання виконавчого документу не встановлено. Звернення дружини скаржника до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на Ѕ частину спірної квартири не є підтвердженням того, що будинок перебуває у спільній сумісній власності подружжя. При винесенні постанови про опис та арешт майна боржника виконавцем виконані вимоги ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначені всі необхідні відомості про описаний об`єкт. Оскільки сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна боржника про що із відповідним клопотанням звернувся стягувач ним з дотриманням п.7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання та ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба», якій зобов`язано було надати письмовий звіт з експертної оцінки описаного та арештованого майна, спірної квартири. Зауважив, що аукціон ним не призначався, а він лише подав заявку до ДП «Сетам» на реалізацію арештованого майна. Підстави для зупинення стягнення за виконавчим документом відсутні.

Представник стягувача ОСОБА_4 в судовому засіданні в задоволенні скарги просив відмовити та пояснив суду, що до приватного виконавця було звернуто на виконання виконавчий лист №372/2183/15-ц за рішенням Обухівського районного суду

Київської області від 02.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором факторингу в розмірі 5116454,47 грн., а також судові витрати в розмірі 3654,00 грн., а всього 5120108,47 грн. Постановами приватного виконавця Телявського А.М. від 26.11.2019 року відкрито виконавче провадження, стягнуто з боржника основної винагороди приватного виконавця, накладено арешт на грошові кошти боржника та накладено арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення. Через недосягнення згоди з боржником щодо вартості його майна, у зв`язку з цим було звернення до приватного виконавця про винесення оскаржуваних постанов, які на думку стягувача є правомірними та відповідають вимогам законодавства.

Вислухавши учасників судового розгляду, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а згідно ч.8 ст.19 того ж Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 447 ЦК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 372/2183/15-ц виданого 02.08.2016 року Обухівським районним судом Київської області на підставі рішення цього ж суду, яке набуло чинності, про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» заборгованості за договором факторингу № FV/U/05-0006 від 25 червня 2014 року в розмірі 5 116 454 грн. 47 коп., а також судових витрат в розмірі 3 654 грн., всього 5 120 108 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена приватним виконавцем 26.11.2019 року.

26.11.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника №АСВП 60726077.

В межах проведення виконавчих дій відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» постановою приватного виконавця від 19.08.2020 року описано та накладено арешт на належне ОСОБА_1 майно - квартиру АДРЕСА_1 в межах виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа. Вказане майно належить боржнику згідно актуального витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Оскаржувана постанова містить реквізити визначені абз.3 ч.5 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 20.08.2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експортна служба» в особі директора Кирилюка П.В., який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий 23.03.2020 року за №218/20, виданого Фондом державного майна України, зі строком дії до 23.02.2023 року, для надання письмового висновку про оцінку описаного та арештованого майна в порядку проведення зазначаних виконавчих дій, а саме щодо спірної квартири.

26.08.2020 року за №5100 приватним виконавцем Телявським А.М. 26.08.2020 року до ДП «СЕТАМ» подана заявка про реалізацію арештованого майна чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Згідно ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч.2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана виконавча дія - опис та арешт приватним виконавцем вчинена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження".

За змістом частин першої-третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Вказана постанова винесена приватним виконавцем з недотриманням максимально визначеного десятиденного строку, наданого законом для досягнення сторін виконавчого провадження згоди щодо вартості майна, однак враховуючи, клопотання стягувача від 20.08.2020 року про відсутність згоди щодо вартості спірної квартири, фактичну відсутність такої згоди на час розгляду скарги в судовому засіданні, суд вважає, що дії приватного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови від 20.08.2020 року не порушують прав сторін виконавчого провадження та не суперечать ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Щодо вимоги скаржника про відміну аукціону з продажу арештованого майна, то суд враховує, що аукціон призначений ДП «Сетам», а не приватним виконавцем, дії якого оскаржуються і який лише подав ДП заявку на реалізацію арештованого майна, яка боржником не оскаржувалась, а тому підстави для задоволення такої вимоги відсутні.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Пунктами 15, 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії привтного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» є недоведеним та безпідставним.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій приватного виконавця і останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення приватним виконавцем чинного законодавства прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 447, 450, 451, 452 ЦПК України, ст.ст. 20, 56 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Телявського Анатолія Миколайовича відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.09.2020 року.

Суддя Т.В. Проць