Номер провадження: 22-ц/813/4819/20
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

від позивача ОСОБА_1 - не з`явились,

від відповідача ОСОБА_2 - не з`явились,

переглянувши справу №522/19079/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року у складі судді Загороднюка В.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 9 вересня 2015 року до суду з вищеназваним позовом вказав, що з 17 вересня 1982 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Діти досягли повноліття, шлюбні відносини припинено, проживають окремо, примирення є неможливим. Позивач ОСОБА_1 просив розірвати шлюб з ОСОБА_2 (а.с.3-4).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2015 року відкрито провадження у справі (а.с.11).

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, просила надати строк для примирення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 8 жовтня 2015 року надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення терміном на шість місяців (а.с.18).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 6 березня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с.54-55).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 травня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу про відкриття провадження у справі (виділені матеріали: а.с.18-19).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.61-62).

29 серпня 2017 року ОСОБА_2 подано заяву про перегляд заочного рішення (а.с.69а-69б).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення визнано неподаною та повернуто з підстав не усунення недоліків, вказаних в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2017 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху з підстав не сплати судового збору (а.с.70, 72).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2017 року відмовлено на підставі пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України (а.с.90-91).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2017 року відмовлено на підставі пункту 3 частини 1 статті 358 ЦПК України (а.с.101).

18 червня 2018 року ОСОБА_2 повторно подано заяву про перегляд заочного рішення (а.с.106-107).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без руху для сплати судового збору в сумі 352,40 грн. (а.с.108).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення повернуто з підстав не усунення недоліків, вказаних в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 26 липня 2018 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху з підстав не сплати судового збору (а.с.111).

Постановою Одеського апеляційного суду від 11 липня 2019 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2018 року про повернення заяви про перегляд заочного рішення скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.149-151).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 3 грудня 2019 року в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено (а.с.167-169).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 березня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (а.с.172-174).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у розгляді справи за її відсутності; у порушенні правил підсудності; у не вжитті заходів для примирення сторін тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, судового рішення без змін з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_1 , 1964 року народження, ОСОБА_3 , 1964 року народження, зареєстрували шлюб, про що Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено у Книзі реєстрації шлюбів 17 вересня 1982 року актовий запис за №944 (а.с.5).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7).

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ч.1 ст.21 СК України).

Відповідно до принципу добровільності шлюбу, визначеного статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч.2 ст.104 СК України).

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст.111 СК України).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у державному органі реєстрації актів цивільного стану 17 вересня 1982 року. Позов про розірвання шлюбу пред`явлено ОСОБА_1 в порядку реалізації передбаченого частиною 1 статті 110 СК України права. За клопотанням ОСОБА_2 судом відповідно до положень статті 111 СК України вжито заходи щодо примирення подружжя та ухвалю суду від 8 жовтня 2015 року сторонам надано строк для примирення терміном на 6 місяців.

Подружжя у період надано їм строку не дійшли спільної згоди щодо примирення, не стали проживати сім`єю, позивач не звернувся до суду з заявою про відмову від позову тощо.

Доводи ОСОБА_2 щодо невжиття судом заходів для примирення подружжя не приймаються, так як суперечать матеріалам справи, оскільки строк тривалістю у шість місяців для примирення сторонам було надано судом за клопотанням саме відповідача ОСОБА_2 , а передача справи в провадження іншого судді не є підставою для надання строку для примирення повторно, більш того, за відсутності будь-яких заяв щодо цього.

Суд у передбаченому законом порядку та строки зупиняє провадження у справі та надає подружжю строк для примирення, все інше залежить від самого подружжя, а не від суду, яке має бажати зберегти сім`ю та діяти взаємно для цієї цілі.

З часу звернення ОСОБА_1 9 вересня 2015 року до суду з позовом про розірвання шлюбу та надання подружжю за клопотанням ОСОБА_2 8 жовтня 2015 року строку для примирення минуло п`ять років, що є досить значним проміжком часу для того, щоб досягти примирення.

Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачено статтею 112 СК України.

У даному випадку суд постановив рішення про розірвання шлюбу, так як встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам ОСОБА_1 , за спливом часу ОСОБА_1 від позову не відмовився.

Доводи ОСОБА_2 щодо відсутності підстав для розірвання шлюбу не приймаються.

Справа в провадженні суду першої інстанції з 9 вересня 2015 року, за п`ять років сторони не примирились, сім`ю не відновлено.

Підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в позові з огляду на принцип добровільності шлюбу відсутні.

Доводи ОСОБА_2 щодо розгляду справи за її відсутності не приймаються, так як їй було достовірно відомо про відкриття 11 вересня 2015 року провадження в справі про розірвання шлюбу, за її клопотанням суд надав подружжю строк для примирення шість, після чого відповідач почала ухилятися від явки до суду, не отримувати надіслану їй кореспонденцію тощо, при цьому на протязі багатьох років оскаржувала ті чи інші процесуальні дії та рішення суду першої інстанції, що в сукупності вказує на те, що відповідач знала про справу та всіляко намагалася відстрочити розірвання шлюбу, як наслідок розірвання шлюбу розтянулося у часі на п`ять років.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 жовтня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков