Справа № 323/556/20
01.09.2020 року м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Н.В.Фісун, за участю секретаря А.О Мірошниченко, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому вказує, що в листопаді 2015 року вона надала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 13 тисяч гривень, підтвердженням чому є відповідна розписка від 15.11.2015 року, написана власноручно відповідачкою.
В січні 2016 року ОСОБА_1 надала відповідачці грошові кошти в розмірі 400 доларів США, підтвердженням чому є відповідна розписка від 20.01.2016 року, написана власноручно відповідачкою.
Дані грошові кошти позивач вважала платою за право користування земельною ділянкою, площею 6,39 га, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно укладеного нею з братом позивача - ОСОБА_3 , договору оренди землі від 13.01.2014 року, строком на 10 років.
Однак, в результаті розгляду спору між відповідачкою та ОСОБА_3 стосовно виплати орендної плати та розірвання вказаного договору оренди, постановою Запорізького апеляційного суду від 10.04.2019 року по справі №323/2506/18 було встановлено, що дані розписки не мають відношення до орендних правостосунків, договір оренди землі було розірвано, а заборгованість по орендній платі стягнута.
Оскільки судом встановлено, що грошові кошти за вказаними розписками не мають відношення до орендних стосунків, які виникли у відповідачки з ОСОБА_3 на підставі договору оренди землі, вони являються безпідставно набутими відповідачкою.
Зазначені грошові кошти передавала відповідачці саме позивач, розписки відповідачкою надавались на ім`я позивача й оригінали вказаних розписок знаходяться у неї саме вона має право вимагати повернення зазначених грошей.
Позивач вважає, що розмір судових витрат становить 5 840,80 грн., що складається з суми сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн.; суми оплати правничої допомоги адвоката Макаренко О.М. згідно Договору про надання правової (правничої) допомоги, акту виконаних робіт та квитанції до прибуткового касового ордеру від 04.03.2020 року, що в грошовому виразі становить 3000,00 грн.;суми витрат в зв`язку з розглядом справи у суді на оплату правничої допомоги адвоката Макаренко О.М., у розмірі 2000, 00 грн.
Тому просить стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 25 728 (двадцять п`ять тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 64 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені нею на оплату судового збору та правничої допомоги.
Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 25.03.2020 року відкрито провадження по справі, у якій роз`яснено відповідачу, право подати відзив на позовну заяву.
Відзив від відповідача до суду не надходив.
У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав, просив надати строк п`ять днів для надання доказів щодо понесених судових витрат.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином судовою повісткою з повідомленням.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і яке не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:
а) набуття або збереження майна,
б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи,
в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину, або інших підстав, передбачених статтею11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави виступають:
1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);
2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого);
3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого;
4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.
Матеріали справи свідчать про те, що 15 листопада 2015 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 13 тисяч гривень, підтвердженням чому є відповідна розписка від 15.11.2015 року, написана власноручно відповідачкою /а.с.10/.
20 січня 2016 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 400 доларів США, підтвердженням чому є відповідна розписка від 20.01.2016 року /а.с.11/.
Дані грошові кошти позивач вважала платою за право користування земельною ділянкою, площею 6,39 га, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно укладеного нею з братом позивача - ОСОБА_3 , договору оренди землі від 13.01.2014 року, строком на 10 років.
Однак, в результаті розгляду спору між відповідачкою та ОСОБА_3 стосовно виплати орендної плати та розірвання вказаного договору оренди, постановою Запорізького апеляційного суду від 10.04.2019 року по справі №323/2506/18 було встановлено, що дані розписки не мають відношення до орендних правостосунків, договір оренди землі було розірвано, а заборгованість по орендній платі стягнута /а.с.47-51/.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Частиною 2 статті 1214 ЦК України передбачено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.
Статтею 536 ЦК України визначено що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 8 ЦК України передбачено «якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини».
Оскільки між сторонами по справі відсутній договір, яким би було врегульовано дані правовідносини, та відсутній Закон, який би визначив розмір процентів, то слід застосовувати аналогію закону.
Велика Палата Верховного Суду 10 квітня 2018 року надала роз`яснення (справа №910/1056/17) що наслідком неправомірного користування чужими грошовими коштами, тобто прострочення виконання грошового зобов`язання (як договірного, так і позадоговірного), є нарахування процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено нарахування три проценти річних а також індексу інфляції за весь час прострочення.
Отже, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач безпідставно набула грошові кошти.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., за квитанцією № П416/8770391/1 від 04.03.2020 /а.с.1/ підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.11, 1212, 1214 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 274- 279, 280-289, 353,354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна- задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новояковлівки, Оріхівського району, Запорізької області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт. Комишуваха, Оріхівського району, Запорізької обалсті, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , грошові кошти в сумі 25 728 (двадцять п`ять тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 64 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 11.00 год. 03 вересня 2020 року, встановити представнику позивача п`ятиденний строк після ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 01 вересня 2020 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В.Фісун