БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/8347/19
провадження № 2/361/1336/20
РІШЕННЯ

(Заочне)

Іменем України

21 вересня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.
за участю секретаря Плиси В.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Стислий виклад обставин та зміст позовних вимог

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Після одруження з ОСОБА_3 позивач зареєструвала останнього разом із його матір`ю ОСОБА_2 в належному їй на праві власності будинку. Сімейне життя із ОСОБА_3 не склалося, тому 01.03.2011 року шлюб розірвано. З того часу, ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_2 в будинку позивача не проживають, проте з реєстраційного обліку не знялись. Їх речі у будинку відсутні, комунальні послуги не сплачують, участі в утриманні будинку не беруть. Перешкод у користуванні будинком позивач не чинить, будь-яких дій, які б свідчили про намір відповідача зберегти за собою право користування вказаним житлом, останньою не вчинялися. Тому, позивач вважає, що реєстрація відповідача у будинку є протиправною та такою, що чинить перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні свої майном.

За таких обставин, ОСОБА_1 звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заяви, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 19).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в частині позовних вимог до ОСОБА_3 залишено без розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання її представник ОСОБА_4 подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача. Заперечень щодо заочного розгляду справи позивачем не подано.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату його проведення повідомлялася належним чином. Відзив не подала, причини неявки суду не відомі.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України.

Обставини справи, що встановлені судом

15 жовтня 2004 року між ОСОБА_5 (далі - Продавець) та ОСОБА_1 (далі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого Продавець передала, а Покупець прийняла за обговорену грошову суму майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 31,5 кв.м., з будівлями та спорудами: сарай «Б»; сарай «В»; вбиральня «Г»; колодязь «К» (а.с. 13).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 1204 від 13 вересня 2019 року, виданої Богданівською сільською радою Броварського району Київської області, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 14).

21 грудня 2018 року та 13 вересня 2019 року депутатом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області Василенко С.М. здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . У ході такого обстеження встановлено, що у будинку зареєстрована ОСОБА_2 , однак з 2009 року не проживає у даному будинку. Сусіди зазначили, що ОСОБА_3 - колишній чоловік позивача та його мати ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживають, тому що виїхали до Росії (а.с. 15-16).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що проживає разом із ОСОБА_1 по сусідству та постійно проживала у с. Залісся, коли остання купила будинок. ОСОБА_3 знає як колишнього чоловіка позивача, ОСОБА_2 - його матір, з якою у свідка буди дружні відносини. Після розлучення з ОСОБА_1 . ОСОБА_3 разом зі своєю матір`ю виїхали з будинку позивача та не проживають там більше 10 років. З відповідачем ОСОБА_2 свідок вже два роки як не спілкується.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні повідомила, що є подругою позивача та пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 бачила лише один раз, коли вони разом з позивачем орендували квартиру в смт. В. Димерка. У 2006 році, коли свідок приїхала до ОСОБА_1 в гості, відповідач у будинку вже не проживала. З того часу свідок почала проживати у будинку позивача та допомагати по господарству. Ані відповідача, ані її сина у будинку більше не бачила, знає, що останній поїхав у Росію, а його мати проживає в Броварах.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із положеннями ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Із матеріалів справи встановлено, що будинок знаходиться у власності позивача, ОСОБА_2 права власності на будинок чи його частку не має, не є родичем позивача, у будинку зареєстрована, однак, вже більше десяти років там не проживає, не користується ним як своїм житлом, її речі у будинку відсутні, витрат на утримання будинку відповідач не несе, за комунальні послуги не сплачує.

З огляду на викладені обставини, та враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а також те, що відповідач без поважних причин відсутня за місцем своєї реєстрації, а факт реєстрації перешкоджає позивачу вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання відповідача такою, що втратила право користування даним будинком.

Щодо судових витрат

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Зважаючи на вищевикладені норми чинного законодавства, беручи до уваги задоволення позову, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, та керуючись Конституцією України, ст.ст. 16, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 141, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.М. Петришин