РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м. Володимир-Волинський

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Кравчук А.М

за участю сторін :

представника позивача - адвоката Лященка С.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свій позов мотивувала тим, що з відповідачем у справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06.04.2017 року було розірвано. Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 квітня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Поряд з тим, зазначила, що власних доходів та отриманих з відповідача аліментів їй не достатньо для утримання сина, оскільки він підріс, то і відповідно виросли його потреби. Позивач самостійно несе усі витрати на утримання, оздоровлення, лікування, розвитку сина. В той же час сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання сина, оскільки зросли ціни на продукти харчування, одяг, і інші необхідні товари та предмети, які необхідно купувати для потреб дитини. Поряд з тим, зазначила, що всі питання щодо виховання, лікування, розвитку, навчання сина вирішуються нею самостійно.

Також зазначила, що відповідач є здоровою, працездатною особою, однак своєму сину не допомагає, оскільки власних коштів на утримання сина їй не вистачає, змушена звернутися до суду та просити збільшити розмір стягуваних із відповідача аліментів із 600 гривень до 1500 гривень.

Заочним рішенням Володимир-Волинського суду Волинської області від 27 лютого 2020 року позов було задоволено повністю, вирішено питання щодо стягнення судового збору.

29 липня 2020 року відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення від 27 лютого 2020 року, посилаючись на те, що жодної судової повістки про виклик в судові засідання він не отримував. В судові засідання він не з`являвся виключно з тих причин, що не знав про те, що в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до нього про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Про існування рішення він дізнався у Володимир-Волинському міськрайонному відділі державної виконавчої служби, а копію рішення отримав 27 липня 2020 року у суді. З рішенням суду від 27 лютого 2020 року він не згідний та заперечує вимоги позивача.

В заяві про перегляд заочного рішення відповідач вказує, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06.04.2017 року було розірвано. Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . На даний час сину виповнилося п`ять років, відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а це з 1 липня 2020 року становить 929 грн. 50 коп.

На даний час він ніде не працює, офіційної роботи у нього немає і він вимушений перебиватися короткочасними заробітками щоб заробити кошти для сплати аліментів сину. Офіційно працевлаштуватися дуже важко, адже в Україні і надалі продовжується карантин, що дуже негативно впливає на пошуки роботи. На даний час, він не відмовляється від сплати аліментів, але кошти в сумі 1500 грн. є непосильною для нього, як безробітного, сума.

Заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня, він намагається регулярно їх сплачувати, а від так усі його доходи спрямовані на оплату аліментів.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 серпня 2020 року заочне рішення у справі від 27 лютого 2020 року було скасоване, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Лященко С.О., вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у заяві.

Відповідач позов заперечив. Вказав, що позивачем не подано суду доказів про зміну його матеріального становища. Окрім сплати аліментів, при можливості постійно надає кошти на утримання сина. На даний час він не працює, вимушений перебиватися короткочасними заробітками щоб заробити кошти для сплати аліментів на їхнього сина. Сплата аліментів в розмірі 1500 грн. поставить його у скрутне матеріальне становище. Просив в позові відмовити.

Дослідивши письмові докази, суд встановив правовідносини, які виникли між сторонами, що регулюються наступними нормами матеріального та процесуального права.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статей 150, 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд при вирішенні справ аналогічної категорії (постанови КЦС ВС у справах 343/945/19 від 30 червня 2020 року, 760/9783/18-ц від 03 червня 2020 року, № 128/373/18 від 27 травня 2020 року та багато інших).

На підставі ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень ч.ч.1-3 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на сторонах в даному випадку лежить обов`язок доведення в суді обставин, які мають юридичне значення, зокрема: погіршення або ж покращення матеріального становища кожного з них; можливостей або ж неможливості відповідача надавати матеріальну допомогу дитині у більшому розмірі, ніж це визначено попереднім рішенням суду про стягнення аліментів.

В той же час, у підтвердження позовних вимог позивачем подано до суду:

-рішення Володимир-Волинського міського суду від 06 квітня 2017 року про розірвання шлюбу з відповідачем;

-рішення Володимир-Волинського міського суду від 25 квітня 2018 року про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття;

-копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 ;

-копії сторінок паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 позивача та довідки про присвоєння їй РНОКПП.

Інших доказів позивачем суду подано не було.

На підставі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповідності до положень ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі п.2 ч.1 ст.376 та п.4 ч.3 ст.411 ЦПК України, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також встановлення судом обставин, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів, є підставами для скасування судового рішення.

У даній справі позивачем до суду не подано жодного належного доказу для підтвердження обставин, що входять до предмету доказування в силу заявлених нею позовних вимог у спірних правовідносинах.

Як вказувалося вище, на підставі ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що доводи позивача ОСОБА_2 ґрунтуються виключно на її припущеннях, що у силу вимог частини шостої статті 81 ЦПК України є неприпустимим.

На підставі викладеного, керуючись ст.180-183, 192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 76-78, 81, 83, 95, 178, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини- відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03.09.2020 року.

Суддя (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер