Справа № 177/908/20
Провадження № 2/177/653/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 жовтня 2020 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Проліз Є. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

30.07.2020 представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 26.05.2015 у загальному розмірі 36852,92 грн станом на 03.05.2020, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту 28455,72 грн, заборгованості за простроченими відсотками 8397,20 грн. Також просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позову вказував, що ОСОБА_1 26.05.2015 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та підписала заяву б/н, чим підтвердила свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вказаний договір є договором приєднання, а вказані Умови та Правила, Тарифи є формулярами та стандартними формами. Укладений договір є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

ОСОБА_1 ознайомилася з умовами договору, погодилася на них. Їй було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт, яким вона користувалася, використовуючи кредитні кошти, про що свідчать дані виписки по рахунку.

В договорі передбачено порядок зміни кредитного ліміту та можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, а остання умови договору порушувала, допускаючи періодичне прострочення, у зв`язку з чим станом на 03.05.2020 у неї сформувалася заборгованість в розмірі 36852,92 грн., з яких заборгованість за простроченим тілом кредиту 28455,72 грн., заборгованість за простроченими відсотками 8397,20 грн., яку представник позивача просив стягнути в судовому порядку.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, в якому вказав на часткове визнання позовних вимог, а саме на суму 8166,52 грн. В обґрунтування заперечень проти позову вказував, що фактично анкета заява складена на ім`я ОСОБА_3 , а відповідачем по справі є ОСОБА_1 .

Крім цього, вказував, що анкета-заява не містить істотних умов кредитного договору, зокрема процентної ставки за кредитним договором. Додатки до позовної заяви у вигляді Правил надання банківських послуг, враховуючи їх мінливий характер, не може вважатися складовою кредитного договору. Тарифи не містять підпису позичальника, а роздруківка із сайту позивача, зміст якої повністю залежить від волевиявлення банку, який може постійно вносити в неї зміни, не можуть бути належними доказами по справі та вважатися частиною кредитного договору.

Також стверджував, що тіло кредиту заявлене до стягнення перевищує кредитний ліміт, що свідчить про його збільшення за рахунок нарахованих відсотків, нарахування яких є неправомірним. Наполягав на тому, що до стягнення підлягає сума 8166,52 грн., оскільки станом на 16.11.2018 заборгованість за тілом кредиту складала 24999,80 грн., а після вказаної дати відповідач кредитним коштами не користувалася, натомість вносила кошти на погашення заборгованості 16833,28 грн., у зв`язку з чим до стягнення може бути призначено суму 8166,52 грн. = 24999,80 грн. 16833,28 грн.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якому наполягав, що підписуючи анкету-заяву ОСОБА_1 приєдналася до запропонованих їй умов договору, зокрема запропонованих банком Умов та Тарифів, про що свідчить її підпис на заяві, тобто між сторонами укладено договір в письмовій формі, в якому визначено всі істотні умови. Зокрема в Тарифах визначена відсоткова ставка за користування кредитним коштами 3,6 % на місяць (43,2 % річних). На підставі цього договору відповідачу відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка. З моменту укладення договору пройшло 5 років, відповідач частково виконувала умови договору, що свідчить про їх прийняття, а також не зверталася до банку щодо неправомірного нарахування відсотків, а отже знала про їх розмір та погоджувалася на них.

Відповідач правом на подання заперечень не скористалася.

Позивач будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, участь свого представника у розгляді справи не забезпечив (а.с. 78, 115, 118). Матеріали справи містять клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача (а.с. 77).

Відповідач будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він наполягав на частковому задоволенні позовних вимог в розмірі та з підстав вказаних у відзиві (а.с. 119).

В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування своїх вимог, ознайомившись з заявами сторін по суті справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.05.2015 ОСОБА_3 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанк (а.с. 23). Анкета-заява містить інформацію про те, що особа, яка її підписала, погоджується, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, правилами користування та основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, з яким позичальник ознайомлена до укладення договору, а зі змінами погоджується ознайомлюватися на сайті банку (а.с. 23).

Твердження представника відповідача про те, що анкета-заява оформлена на імя ОСОБА_3 , а вимоги пред`явлено до ОСОБА_1 , суд розцінює критично, оскільки до позову додано копію паспорту відповідача вже на прізвище « ОСОБА_4 », наявну в матеріалах кредитної справи, з аналогічною датою народження, аналогічними іменем та по батькові позивачальника. Крім цього, в самому відзиві відповідач не заперечив того факту, що відповідач « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_3 » є однією і тією ж особою, а також зазначив у відзиві РНОКПП відповідача який є ідентичним РНОКПП заявника в анкеті-заявці та є незмінним для людини. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що вимоги пред`явлено до належного відповідача, яким є ОСОБА_1 .

На виконання умов, визначених в анкеті-заявці, банк відкрив відповідачу картковий рахунок та встановив кредитний ліміт 25000 грн, видав кредитні картки, що підтверджується довідками АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 21-22) та не заперечується відповідачем.

В підтвердження існування між сторонами кредитного договору, як договору приєднання, банк надав суду роздруківку Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які не містять підпису позичальника ОСОБА_1 .

У відзиві на позов, відповідач заперечив той факт, що додані до позову Правила надання банківських послуг, Тарифи є складовою укладеного між банком на відповідачем договору, оскільки вони не містять підпису відповідача, а отже не підтверджено те, що саме з цими документами ознайомлювалася відповідач при підписанні анкети-заявки, враховуючи їх мінливий характер та повну залежність від волевиявлення Банку.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 03.05.2020 становить 36752,92 грн., з яких заборгованість за простроченим тілом кредиту 28455, 72 грн. та заборгованість за простроченими відсотками 8397,20 грн. (а.с. 7-13).

З наданим позрвачем розрахунком суд не погоджеється, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У зв`язку з вищевикладеним, при укладенні кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У даній справі, в анкету-заяві, яка є єдиним документом, що містить підпис позичальника, процентна ставка за користування кредитним коштами не визначена (а.с. 23).

Однак, предметом даного спору є стягнення не лише тіла кредиту, а й відсотків за користування кредитом в розмірі 3,6 % щомісячних, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 7-13).

Обгрунтовуючи вимоги про стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, банк посилався в тому числі на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які вважав невід`ємними частинами спірного договору.

Однак, з урахуванням заперечень відповідача щодо вказаного факту, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема у заявленому позивачем розмірі.

Роздруківка цих документів із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Одночасно з позовною заявою представником позивача подано клопотання про огляд веб-сайту, у якому він, посилаючись на ч. 7 ст. 85 ЦПК України, просить здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за посиланням https://privatbank.ua.terms.

Суд відхиляє заявлене представником позивача клопотання, оскільки ним не наведено достатнього обґрунтування необхідності огляду та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК», так як матеріали справи містять Умови та Правила надання банківських послуг у письмовому вигляді. Крім того, вказана обставина не спростовує висновок суду щодо відсутності підпису відповідача, який би свідчить про узгодження сторонами розміру відсотків та інших умов.

Правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Вказаний договір укладався з ОСОБА_1 , як споживачем. Доказів протилежного суду не надано.

ОСОБА_1 , як пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не могла ефективно здійснити свої права бути проінформованою про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Отже, надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанкута Витяг з «Тарифів», з огляду на їх мінливий характер, заперечення їх відповідачем та відсутності підпису останньої на них, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВП ВС у справі № 342/180/17 від 03.07.2019.

У зв`язку з визнанням відповідачем факту користування кредитними коштами, що також підтверджено перед судом випискою по рахунку, та за відсутності належних доказів на підтвердження погодження між сторонами процентої ставки за кредитом, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача лише заборгованість за тілом кредиту та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування ним. При цьому суд виходить з того, що розмір погоджених між сторонами договірних відсотків перед судом не доведено, а відсотки в розмірі визначеному законом (ст. 625, 1048 ЦК України) позивач не нараховував та не просив суд стягнути.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги про стягнення тіла кредиту (простроченого тіла кредиту) підлягають частковому задоволенню. Так, з виписки по рахункам ОСОБА_1 слідує, що вона була активним користувачем кредитних коштів, оскільки в період з 2015 по 12.07.2018 вона активно змінала готівку, розраховувалася за придбані товари та при цьому, погашала заборгованість. У вказаний період сальдо за її рахунком було позитивним (заборгованість була відсутня) (а.с. 14-20). Відсутність заборгованості у вказаний період підтверджується також розрахунком заборгованості наданим позивачем (а.с. 8-13).

Починаючи з 12.07.2018 відповідач, продовжуючи користуватися кредитними коштами, лише частково повертала кошти на рахунок (зокрема, але не виключно 31.08.2018, 15.09.2018, 17.09.2018), у зв`язку з чим сальдо за рахунком було мінусовим (мала місце заборгованість) (а.с. 14-18).

Представник відповідача у відзиві стверджував, що ОСОБА_1 припинила користуватися кредитними коштами 16.11.2018. З вказаним твердженням суд не погоджується, оскільки як слідує з виписки по рахунку, 01.02.2019 мало місце поновнення мобільного з вказаного рахунку на суму 8,08 грн. (а.с. 14 зворот).

Однак суд вважає обгрунтвоаними твердження представника відповідача про те, що після вказаної дати 16.11.2018, відповідач активно не використовувала кредитні кошти та наявна в неї сума заборгованості, яка станом на 16.11.2018 становила 24999,80 грн. почала збільшуватися виключно за рахунок нарахування відсотків за користування кредитом 3,6 % та пені, законність нарахування яких перед судом не доведена у зв`язку з відсутністю в анкету-заяві умов про їх нарахування. Відповідно, збільшення суми заборгованості за рахунок неправомірних нарахувань пені та відсотків, є недопустимим.

Беручи до уваги викладене, з урахуванням здійсненої витрати на поповнення мобільного рахунку в сумі 8,08 грн., суд приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_1 перед банком за тілом кредиту становила 24999,80 грн + 8,08 грн.= 25007,88 грн. Разом з тим, починаючи з 16.11.2018 ОСОБА_1 внесено кошти на рахунок, для погашення наявної заборгованості в розмірі 16821 грн., а також 12,28 грн. було автоматично списано 29.12.2019 в рахунок погашення заборгованості, тобто загальна сума погашення склала 16833,28 грн. Отже, сума боргу ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) склала 8174,60 грн. (25007,88 грн. 16833,28 грн.).

У зв`язку з тим, що перед судом доведено факт надання ОСОБА_1 кредитних коштів, а також факт користування ними, що визнано відповідачем, за відсутності доведення перед судом факту узгодження між сторонами відсотків за користування кредитом, суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання ОСОБА_1 виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, з вирахуванням вже сплачених коштів на погашення заборгованості станом на 03.05.2020, а саме в сумі 8174,60 грн.

В іншій частині позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Оскільки позивачем при зверенні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн (а.с. 6), при цьому вимоги задоволено частково на суму 8174,60 грн., що складає 22,2 % від завлених вимог, керуючись ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційного розміру задоволених позовних вимог, що складає 466,64 грн. (2102 грн х 22,2 %/100%).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247 ч.2, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, адреса: вул. Грушвського, буд. 1 Д, м. Київ, 01001, адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро, 49094) заборгованість за кредитним договором б/н від 26.05.2015, в загальному розмірі 8174 (вісім тисяч сто сімдесят чотири) гривні 60 копійок станом на 03.05.2020, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту - 8174 (вісім тисяч сто сімдесят чотири) гривні 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсотками за користування кредитними коштами відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, адреса: вул. Грушвського, буд. 1 Д, м. Київ, 01001, адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро, 49094) 466 (чотириста шістдесят шість) гривень 64 копійки, в рахунок відшкодування судового збору, сплаченого при поданні позову до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання суддею.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Березюк