КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/6199/2020 Головуючий у І інстанції Шевчук А.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової Оксани Борисівни на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року у справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової Оксани Борисівни про забезпечення позову, -

УСТАНОВИВ:

у травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ІЗІ Кредит», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

22 липня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гусакова О.Б. звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження №61798466, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІЗІ Кредит» заборгованості в сумі 25 760,00 грн. та основної винагороди у розмірі 2576,00 грн. до прийняття судом рішення по цій справі.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 - Гусакової Оксани Борисівни повернуто заявнику.

Не погодившись із таким судовим рішенням, представник позивача - адвокат Гусакова О.Б. з підстав порушення судом норм процесуального права подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову у обраний позивачем спосіб.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Гусакова О.Б. зазначила, що не погоджується із висновком суду першої інстанції про неприйняття наданого нею, як представником позивача, ордеру на надання правової допомоги, як документу, що підтверджує повноваження представника через відсутність у ньому обов`язкових реквізитів.

Посилаючись на позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 14.11.2019 року по справі № 910/1669/19, зазначила, що вказівка у ордері у графі «Назва органу, в якому надається правова допомога» про те, що правова допомога надається в будь-яких судах України є достатнім та необхідним підтвердженням того, що адвокат уповноважений надавати правову допомогу клієнту та представляти його інтереси в будь-яких судах України, а тому не вимагає уточнення/зазначення територіальної, інстанційної, предметної та суб`єктної юрисдикції судів.

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

За правилом пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Повертаючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заява підписана представником, повноваження якого не підтверджені в установленому порядку.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується.

З наданих матеріалів вбачається, що 22 липня 2020 року представник ОСОБА_1 - Гусакова О.Б. звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, до якої долучила копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 21 травня 2020 року.

При постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що копія ордеру адвоката Гусакової О.Б., всупереч вимогам п.п.12.4 п. 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України №41 від 12.04.2019 року, не містить чіткої назви органу, у якому надається правова допомога.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із частиною першою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». (далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга статті 26 Закону № 5076-VI).

На підставі підпункту 15.4 пункту 15 Положення ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням за необхідності виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога».

При цьому в разі надання адвокатом правової допомоги в суді ордер має містити назву суду, у якому адвокат надає правову допомогу.

Матеріалами справи встановлено, що заява про забезпечення позову підписана адвокатом Гусаковою Оксаною Борисівною.

На підтвердження повноважень адвоката на представництво в суді до заяви додано копію ордера серії АЕ №1026874 від 21 травня 2020 року, виданого адвокатом Гусаковою О.Б. на підставі договору про надання правової допомоги від 21 травня 2020 року № 25/1. В ордері зазначено, що адвокат надає правову допомогу у органах судової влади будь-якої інстанції та юрисдикції (а. с. 58).

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в ордері не зазначено конкретної назви суду, у якому адвокат надає правову допомогу, а тому такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги ОСОБА_1 у Оболонському районному суді м. Києва.

Вказана обставина відповідно до частини 9 статті 153 ЦПК України є підставою для повернення заяви про забезпечення позову заявнику.

Аналогічний висновок зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року № 9901/847/18 та 03 липня 2019 року у справі № 9901/939/18, в якій касаційний суд, зокрема, зазначив, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги саме висновки Великої Палати Верховного Суду, а не позицію ВС по окремій справі №9101669/19, на яку посилається апелянт, у зв`язку з тим, що Велика Палата Верховного Суду забезпечує перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою однакового застосування норм права.

При цьому, суд першої інстанції також вірно зазначив, посилаючись на положення частини сьомої статті 185 ЦПК України, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової Оксани Борисівни залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року скасувати - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2020 року.

Судді: Д.О. Таргоній

С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко