Справа № 308/9122/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що така підлягає залишенню без руху з наступних підстав:

Відповідно ст.187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що відповідачами у справі є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів.

На адресу суду надійшли відомості з відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області, від 21.09.2020 №3.1.8/6741/ згідно яких частина відповідачів зареєстровані за вказаною в позовній заяві адресою.

З 4 квітня 2016 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», що встановлює нові правила реєстрації місця проживання громадян. Функцію з реєстрації місця проживання передано до виконавчих органів територіальних громад, відтак підрозділи міграційної служби припинили здійснення реєстрації місця проживання.

10 грудня 2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» № 888-VIII, яким функції з реєстрації місця проживання громадян делеговані органам місцевого самоврядування (раніше цю функцію здійснювала Державна міграційна служба). Постанова Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 розроблена на виконання цього закону, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і визначає порядок реєстрації, виходячи з нових вимог.

Із довідок, що надійшли на адресу суду із відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 18.09.2020 №991/18-06, вбачається, що за зазначеною в позовній заяві адресою зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Разом із тим, слід вказати, що судом відповідно до ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи», вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було здійснено запити до виконавчого комітету Ужгородської міської ради та відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Закарпатській області.

Згідно відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Закарпатській області, - ОСОБА_4 , 2000 р.н. зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 з 26.06.2012 року.

Згідно довідки наданої на адресу суду відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради ОСОБА_4 , зареєстрованим по м. Ужгород не значиться.

Згідно вимогч.3ст.175ЦПК України позовна заява повинна містити крім іншого також і зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів-зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

В прохальній частині позовної заяви позивач ставить вимогу про визнання ОСОБА_4 таким,що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем не надано жодних даних, що відповідач ОСОБА_4 фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 або зареєстрований на даний час.

Крім того,згідно зі ст.7 Закону України «Про свободупересування тавільний вибірмісця проживанняв Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення,яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням,про виселення,про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа,що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану,або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Дані розбіжності у позовній заяві позивачем жодним чином не обумовлені та ним не оговорені.

А тому позивачу слід привести позовні вимоги у відповідності то норм чинного законодавства, конкретизувати вимоги щодо такого відповідача.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, що позбавляє можливості з`ясувати предмет спору та межі доказування.

Позивач стверджує, що відповідачі на день звернення до суду із даним позовом хоч і зареєстровані в квартирі належній позивачу, однак фактично там не проживають, оскільки виїхали на постійне місце проживання за кордон. До суду позивачем подано заяву про доручення до матеріалів справи довідку з перекладом про постійне місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за іншою адресою за межами території України.

Із долучених документів вбачається, що згідно довідки про постійне проживання « ОСОБА_6 , розлучена ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », та її діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, доказів того, що « ОСОБА_6 , розлучена ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 » та - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , одна і та сама особа в такій довідці відсутні інших відомостей суду позивачем не надано.

Відповідно ст.187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 3,4,5 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Статтею 190 ЦПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Позовні вимоги позивачем пред`явлено до відповідачів , що за твердженням самої ОСОБА_2 виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Відповідно до ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Згідно з п. 2.1 Інструкція про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 № 1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 р. за № 573/15264, у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном. Доручення складається судом України, який розглядає цивільну справу, і повинно містити інформацію та документи, передбачені міжнародним договором України. Доручення адресується компетентному суду запитуваної держави.

Статтями 1 - 3 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року, визначено, що ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном. Кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав. Орган влади чи судовий працівник, компетентний, відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох екземплярах.

Таким, чином оскільки відповідачі по справі перебувають за кордоном, постійно там проживають, то в подальшому при відкритті провадження у справі у суду виникне необхідність направити вказаним особам копії процесуальних документі, копії позовної заяви.

Крім того, статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи. Це окремо визначається судом України у дорученні. Витрати, пов`язані із залученням перекладача, сплачуються у порядку, передбаченомустаттею 86 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції яка втратила чинність). Переклад здійснюється фахівцем, запрошеним до відповідного суду України згідно із статтею 55 Цивільного процесуального кодексу України ( в редакції яка втратила чинність), або засвідчується уповноваженим перекладачем, або нотаріально.

Разом із тим із наведеного випливає, що позивачу необхідно надати до суду копії позовної заяви разом із доданими до них документами з перекладом відповідно до Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 27.06.2008 № 1092/5/54. Так, згідно п2.3. вказаної Інструкції Доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України.

При цьому слід вказати і на те,що зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідачем по справі заявлено неповнолітнього, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,сина ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Таким чином, вказано норма передбачає що в категорії справи до яких належить даний позов обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Разом із тим позивачем до участі у справі такий орган не залучено, клопотання про його залучення відсутнє.

Враховуючи, що позовні вимоги стосуються, в тому числі, інтересів малолітніх дітей, з метою захисту прав дітей, до участі в даній справі необхідно залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду з врахуванням вимог ст. 175 ЦПК України та наведених вище норм законодавства.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош