Провадження № 2/234/752/20
08 вересня 2020 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Лутай А.М.,
за участю: секретаря судового засідання Пагуліч Д.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 10 грудня 2019 року відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в порядку спрощеного позовного провадження.
28 січня 2020 року від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, яка долучена до матеріалів справи.
ОСОБА_2 , представник позивача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», надав суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в клопотанні зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 , який про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності із ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явився без повідомлення причини неявки. Відзив, пояснення на позовну заяву, письмові, електронні докази та зустрічний позов до суду не надавав.
Суд, згідно до ст.280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.12 ч.ч.2, 3 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст.12 ч.ч.2, 3, ст.81 ч.1 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).
Підпунктом 5.5.1 договору іпотеки від 19 липня 2006 року передбачено, що відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку» цей договір є договором про задоволення вимог іпотекодержателя на підставі якого іпотекодержатель на власний розсуд може : - згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку» набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором; - згідно ст.38 Закону України «Про іпотеку» продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві, при цьому ціна продажу предмета іпотеки може бути встановлена за вибором іпотекодержателя, або в розмірі заставної вартості предмета іпотеки, визначеної в п.1.3 цього договору або на підставі оцінки майна, що підготовлена незалежним суб`єктом оціночної діяльності. Договір купівлі продажу, укладений у відповідності до цього пункту є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.
Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10 жовтня 2012 року (справа №2/0528/3363/2012) з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнута заборгованість за кредитним договором №014/0093/74/120287 від 19.07.2006 в загальному розмірі 63 568,91грн.
Згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №12-117гс18, наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством
Як встановлено судом, 17 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Aвaль» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги №114/21, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/0093/74/120287 від 19.07.2006 перейшло до ПАТ «Вектор Банк».
Згідно копії Договору відступлення права вимоги №265/ФК-16, укладеного 17 червня 2016року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», до останнього перейшло право вимоги за вищезазначеним кредитним договором №014/0093/74/120287 від 19.07.2006.
Статтями 55 та 124 Конституції України передбачено захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлено юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими, не забороненими законом, засобами.
В силу ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частинами 1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.
Згідно ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Відповідно до ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.
З досліджених доказів судом встановлено, що до позивача по справі перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/0093/74/120287 від 19 липня 2006 року на загальну суму заборгованості в розмірі 249187,18 грн., що складається із: заборгованість за основною сумою боргу по кредиту договору - 47 925,85грн; заборгованість за відсотками у валюті договору - 35 059,03грн; пеня у валюті договору - 166 202,30грн.
Приймаючи до уваги, що відповідачем ОСОБА_1 порушені умови кредитного договору № 014/0093/74/120287 від 19 липня 2006 року в частині своєчасного погашення заборгованості, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки ґрунтуються на законі та підлягають частковому задоволенню, бо заявлені позовні вимоги про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах, який розташований на території, де проводилась антитерористична операція, не можуть бути виконанні у період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
Так, 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП).
Дія статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах)Закону України" Про іпотеку" зупинена статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці.
На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».
02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».
Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».
Місцем розташування нерухомого майна відповідача є м. Краматорськ Донецької області.
Місто Краматорськ Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 та від 02.12.2015 входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним у резолютивній частині рішення, задовольняючи частково заявлені позовні вимоги, зазначити, що рішення суду не підлягає виконанню в частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах на час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
Вирішуючи питання щодо заявлених вимог про забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням, суд зазначає наступне.
Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.
Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування:
-витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки;
-витрат на утримання і збереження предмета іпотеки;
-витрат на страхування предмета іпотеки;
-збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору.
Відповідно до ст.34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.
Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.
Враховуючи положення ст.34 Закону України «Про іпотеку», позовні вимоги ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» про передачу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , позивачу з метою забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням з наданням певних повноважень, зазначених в позовній заяві, ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.
Суд зазначає, що відповідно до змісту ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в рішенні суду про звернення стягнення на предмет іпотеки зазначаються, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації.
На підставі ч. 3 ст. 10 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель має право у будь-який час протягом строку дії іпотечного договору за умови попереднього письмового повідомлення іпотекодавця перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та користування предметом іпотеки. Іпотекодавець зобов`язаний не перешкоджати реалізації цього права іпотекодержателем, надавати йому всі документи, необхідні для перевірки наявності, стану, умов збереження та користування предметом іпотеки, а також негайно на вимогу іпотекодержателя забезпечити йому фізичний доступ до предмета іпотеки. Проведення іпотекодержателем зазначеної перевірки не повинно призупиняти користування предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення або іншим чином порушувати права іпотекодавця чи іншої особи, в тимчасовому користуванні якої знаходиться предмет іпотеки.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору у сумі 1921,00 грн.
Керуючись ст.ст.33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.328, 335, 376, 392 ЦК України, ст.ст.4, 5, 141, 247, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.
В рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором №014/0093/74/120287 від 19.07.2006 у розмірі 249187,18 грн, що складається із: заборгованість за основною сумою боргу по кредитному договору - 47 925,85грн; заборгованість за відсотками у валюті договору - 35 059,03грн; пеня у валюті договору - 166 202,30грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - цілу двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,2кв.м, житловою площею 26,8кв.м, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження».
З метою отримання продукції, плодів та доходів, передати предмет іпотеки в управління Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на період до моменту продажу в порядку ст.41 Закону України «Про іпотеку», для чого:
- вилучити у ОСОБА_1 та передати ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» предмет іпотеки: цілу двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,2кв.м, житловою площею 26,8кв.м, протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили;
- зобов`язати ОСОБА_1 передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» ключі, правовстановлюючі документи, технічну документацію на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили;
- надати право Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» отримувати в усіх установах, підприємствах, організацій тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, житлово-комунальних органах, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах зв`язку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях), а також Держаній реєстраційній службі, органах нотаріату будь-яких документів (оригіналів, їх копій, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок), необхідних для управління майном, укладення будь-яких договорів у тому числі, але не виключно: договорів найму, оренди, суборенди, договорів на постачання комунальних послуг забезпечення нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв`язком договорів, пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
- надати право Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на укладення у відповідності до вимог чинного законодавства усіх необхідних договорів, у тому числі, але не виключно: договорів найму, оренди суборенди, договорів на постачання комунальних послуг, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним зв`язком, договорів, пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охоронного забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з правом Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» діяти без довіреності, підписання документів на умовах, які будуть визначені на розсуд Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», реалізацію інших прав, необхідних для управління майном;
- надати право Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на отримання доходів від управління предметом inoтеки, якими є доходи, що будуть отримані Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за договорами, за якими він є стороною-управителем, а у випадках укладення договорів оренди - доходи у вигляді орендної плати, отримані від передачі в оренду предмета іпотеки третім особам;
Виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, зупинити на час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий суддя А.М.Лутай