Справа № 346/3107/19
Провадження № 22-ц/4808/587/20
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 адвоката Дикуна І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2020 року під головуванням судді Веселова В.М. у м Коломия

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася з вказаним позовом в якому вказувала , що 23 серпня 2018 року о 09 год ОСОБА_2 в с. Сопів Коломийського району по вул. Січових Стрільців, керуючи транспортним засобом марки Peugeot Partner, н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на огорожу частини належного їй будинку по АДРЕСА_1 .

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 , про що свідчить постанова Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2018 р. у справі № 346/4280/18.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належне їй на праві власності майно, а саме: огорожа та приміщення літньої кухні (погрібу), визначене на інвентарній справі під літерою «Ж».

Згідно з висновком спеціаліста будівельно-технічного дослідження відділу лабораторії судових будівельно-технічних досліджень Філії Українського центру після аварійного захисту «Експерт Сервіс» спричинені ОСОБА_2 матеріальні збитки становлять 10 580 грн. Тому просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 10 580 грн, моральну шкоду в сумі 8 000 грн. та понесені нею судові витрати у справі.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 628,80 грн матеріальної шкоди та 3 000 грн моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 понесені позивачем витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 4 000 грн, витрати за послуги по складанню висновку експерта в розмірі 3 000 грн та судовий збір в розмірі 896,33 грн.

Знято арешт з автомобілів марки ПЕЖО ПАРТНЕР 2007 року випуску з номерним знаком НОМЕР_1 та марки INSIGNIA SPORTS TOURER 2012 року випуску, що є у власності відповідача, накладений ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 04 липня 2019 року.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права, без всебічного та повного з`ясування всіх обставин справи та без належного дослідження всіх доказів у справі.

Суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача збитків спричинених руйнуванням огорожі, проте відмовив у стягненні збитків спричинених руйнуванням літньої кухні з вини відповідача.

В обґрунтування ухваленого рішення суд послався на постанову Коломийського міськрайонного суду від 18 вересня 2018 року про адміністративне правопорушення та зазначив, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи. З вказаної постанови відповідач скоїв наїзд на огорожу та немає жодних посилань про вчинення наїзду на літню кухню.

Апелянт зазначає, що вона не приймала участі у справі про вчинення адміністративного правопорушення, тому суд не може вирішувати питання щодо вини відповідача, але може вирішити питання щодо розміру відшкодування.

ОСОБА_1 вказує, що суд не надав належної оцінки її поясненням, поясненням свідка ОСОБА_3 та фото-таблицям, на яких видно, що ОСОБА_2 , автомобілем зніс огорожу та в`їхав у стіну належної позивачу літньої кухні.

Крім того, суд не розглянув клопотання про виклик свідка та не допитав інспектора СРПП № 1 Коломийського ВП ГУНП - ОСОБА_4 , який виїжджав на місце ДТП та складав відповідні документи.

Апелянт також не погоджується із розміром стягнутого на її користь судового збору та зазначає, що сума, яка підлягає стягненню становить 931,30 грн.

Оскарженим рішенням знято арешт з автомобілів відповідача, який накладено ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 04.07.2019.

Проте, ухвалою, на яку посилається суд першої інстанції арешт на автомобілі не накладався. Натомість, даною ухвалою заборонено ОСОБА_2 вчиняти юридично значимі дії щодо належних йому автомобілів.

Просить скасувати рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 2 628,80 грн матеріальної шкоди, 3 000 грн моральної шкоди, судового збору в розмірі 896,33 грн та зняття арешту з належних відповідачу транспортних засобів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та вирішити питання про стягнення з відповідача понесеного позивачем судового збору в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 адвоката Дикуна І.В., перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.07.2009, виданим Коломийським МБТІ (а.с. 7), рішенням виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області від 11.09.2018 № 260 (а.с. 8) та висновком Коломийського МБТІ від 22.11.2018 року (а.с.9).

Відповідач 23 серпня 2018 року в с. Сопів Коломийського району по вул. Січових Стрільців, керуючи транспортним марки Peugeot Partner, н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на огорожу та частину належного позивачу будинку за вищевказаною адресою.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 вересня 2018 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.14). У вищевказаній постанові відповідач свою вину визнав повністю. Постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась, набрала законної сили.

Відповідно до висновку № 056/БТ-18 спеціаліста будівельно-технічного дослідження відділу лабораторії судових будівельно-технічних досліджень Філії Українського центру після аварійного захисту «Експерт Сервіс» спричинені ОСОБА_2 матеріальні збитки становлять 10 580 грн., з яких вартість відновлювальних робіт огорожі становить 5120 грн., літньої кухні 5460 грн. (а.с. 15-27).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода може полягати в знищенні або пошкодженні наявного майна потерпілої сторони, а також в додаткових витратах для відновлення цього майна.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, при чому збитки відшкодовуються в повному обсязі.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини справи з`ясовуються судом на засадах змагальності, у межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6 (з змінами ) зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дїї останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, який ухвалюючи рішення у справі виходив з даних постанови Коломийського міськрайонного суду від 18 вересня 2018 року з якої вбачається, що відповідач скоїв наїзд на огорожу. При цьому будь-яких посилань про вчинення наїзду на літню кухню в постанові немає. Відповідно судом стягнуто лише вартість відновлювальних робіт на огорожу з врахуванням отриманих позивачкою матеріалів від відповідача в сумі 2 628,80 грн.

Однак, відповідно до висновку № 056/БТ-18 спеціаліста будівельно-технічного дослідження відділу лабораторії судових будівельно-технічних досліджень Філії Українського центру після аварійного захисту «Експерт Сервіс» спричинені ОСОБА_2 матеріальні збитки становлять 10 580 грн., з яких вартість відновлювальних робіт огорожі становить 5120 грн. та літньої кухні 5460 грн. (а.с. 15-27), в наслідок наїзду транспортного засобу, яким керував відповідач.

Вищенаведене також стверджується листом-відповіддю Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 17.08.2020 на запит адвоката позивача. Зазначено, що місце зіткнення, зазначене у плані-схемі (місце №2) дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.08.2018 в АДРЕСА_1 охоплює кут господарської будівлі (літньої кухні), який пошкоджений внаслідок наїзду автомобіля марки «ПЕЖО ПАРТНЕР», н.з. НОМЕР_1 , з елементами огорожі, що спричинило подальше руйнування даної споруди.

Крім того, до матеріалів адміністративного провадження додано фото-таблиці (а.с. 29-32) з яких чітко вбачається, що в результаті ДТП, спричиненого відповідачем, пошкоджено господарську споруду: літню кухню-погріб, належну на праві власності позивачу.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду щодо стягнення матеріальної шкоди підлягаю скасуванню, з постановленням у цій частині позовних вимог нового рішення про стягнення з відповідача, як заподіювача шкоди, повного розміру завданої матеріальної шкоди в сумі 10 580 грн.

Щодо розміру стягнутої моральної шкоди, апеляційний суд зазначає наступне.

Ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» видно, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Аналізуючи вказані норми права, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000 грн моральної шкоди.

При поданні позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн за вимогу про стягнення майнової шкоди та 1 921 грн за стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 8, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому рішення в частині стягнення судового збору підлягає скасуванню.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За наведених обставин рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню в частині стягнення матеріальної шкоди та розподілу судових витрат з ухваленням в цій частині нового рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 580 грн матеріальної шкоди та 1 056,55 грн витрат, понесених при подачі позовної заяви, та 1 152,60 грн за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2020 року в частині стягнення матеріальної шкоди та судових витрат скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2 жителя АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_3 ) 10 580 грн (десять тисяч п`ятсот вісімдесят гривень) матеріальної шкоди та 1 056,55 грн витрат, понесених при подачі позовної заяви та 1 152,60 грн за подачу апеляційної скарги.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Повний текст постанови складений 23 вересня 2020 року.

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк