08.10.2020 року смт. Мангуш
Першотравневий районний суд Донецької області
головуючого судді Демочко Д.О.
при секретарі Цукановій Л.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, суд, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , вказавши на таке.
ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування домоволодіння, виданого приватним нотаріусом Чичековим С.Ф., серія ННІ № 513125, ННІ №513126 та зареєстрованому в реєстрі за № 1421 від 10 липня 2018 року. У 2002 році чоловік позивачки ОСОБА_3 прописав свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік помер. У 2014 році відповідач ОСОБА_2 виїхав жити до Російської Федерації і по теперішній час не проживає спільно з нею за адресою: АДРЕСА_1 , його особистих речей у будинку немає, що підтверджується актом обстеження житлового приміщення від 12.12.2019р. Участі в оплаті комунальних послуг та в веденні господарства він не приймає, що підтверджується актом депутата Ялтинської селищної ради від 12.12.2019 року, у зв`язку із чим вона змушена звернутися до суду.
В судове засідання позивач не з`явилася, було надано до суду заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачу за місцем реєстрації надсилалася заказна кореспонденція з повідомленням про день та час розгляду справи, і отже суд вважає, що про судове засідання він повідомлений належним чином. Приймаючи до уваги, що відповідач в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутності, тому справа розглядається заочно.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.
Так, дійсно позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування домоволодіння, посвідченого Чичековим С.Ф. приватним нотаріусом Мангушського районного нотаріального округу Донецької області 10 липня 2018 року, зареєстровано в реєстрі за № 1421, на праві власності належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).
Крім того, вищезазначений факт підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 130258073 від 10.07.2018 року (а.с. 12).
Згідно відомостей, що містяться адресній картці по будинку АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 , 1984 р.н., зареєстрований за вказаною адресою з 28.05.2002 року (а.с. 15). Теж саме підтверджується довідкою № 605 від 16.12.2019 року (а.с. 16).
З Акту складеного депутатом Ялтинської селищної ради Мангушського району Донецької області 09.07.2020 року у присутності сусідів, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає за даною адресою протягом шести років.
Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не проживає у домоволодінні позивача без поважних причин понад встановлені законодавством строки, що в свою чергу перешкоджає позивачу здійсненню його права користування та розпорядження належним йому житловим будинком, тому відповідачанеобхідно визнати таким, що втратив право користування житлом.
Отже, позовні вимоги позивача в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо позовної вимоги примусово зняти відповідача з реєстраційного обліку в будинку, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття особи з реєстрації в позасудовому порядку.
Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 247, 206, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 15, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) доОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Суддя Д.О. Демочко