КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/6339/17 головуючий у І інстанції: П`ятничук І.В.
провадження 22-ц/824/6240/2020 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), Сушко Л.П., Іванової І.В.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Заступник завідувача Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Трапезнікова З.О., Щербанівська сільська Рада Обухівського району Київської області про встановлення факту родинних відносин.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з вищевказаною заявою, яку обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Щербанівка Обухівського району Київської області, її батьками відповідно до документів вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є також і батьками ОСОБА_5 , який є батьком заявника. Після смерті ОСОБА_3 05 серпня 2004 року залишилось спадкове майно яке складається з будинку садибного типу, яким з часу її смерті користувалась сім`я заявника, однак, жодних документів щодо оформлення права власності на будинок оформлено не було. Оскільки документи які б підтверджували факт родинних відносин між заявником та померлою ОСОБА_3 не збереглися, то заявник вимушений звернутись з відповідною заявою.

Просив суд постановити рішення, яким встановити факт родинних відносин, а саме, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Щербанівка Обухівського району Київської області ОСОБА_3 є його рідною тіткою.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року заяву задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , яка не була залучена до справи, звернулась із апеляційною скаргою.

Вказує, що оскаржуване рішення порушує її права та інтереси.

Зазначає, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права.

Зауважує, що рішення місцевого суду було використано ОСОБА_2 з метою визнання права власності на майно після смерті ОСОБА_6 , попри зазначене заявником не було залучено до участі у справі інших спадкоємців, які також подали заяви про прийняття спадщини.

Вважає, що з огляду на те, що наявний спір про право - рішення суду підлягає скасуванню, а заява про встановлення факту - залишенню без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали свою позицію. Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оцінюючи у сукупності здобуті в судовому засіданні докази є встановленим факт, що заявник ОСОБА_2 є рідним племінником ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів вважає, що вказаний висновок є передчасним з огляду на наступне.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Разом з цим для розгляду в порядку окремого провадження не може бути прийнята заява про встановлення факту родинних відносин, якщо заявник порушує справу з метою підтвердити в наступному своє право на жиле приміщення або на обмін жилого приміщення. У разі відмови в задоволенні вимог про визнання права на жилу площу або на обмін жилого приміщення, заінтересована особа має право звернутись до суду з відповідним позовом.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18.

Згідно приписів ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку про те, що наявність спору про право в контексті даної справи слід розуміти як наявність спору щодо прав на спадкове майно у заявника з іншою особою.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеними вимогами з метою отримання спадщини після смерті ОСОБА_6 , який являвся сином ОСОБА_3 , щодо якої заявник просив встановити факт родинних зв`язків.

Обґрунтовуючи звернення з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 , в свою чергу, посилалася на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення без її участі та вирішив питання про її права щодо спадкового майна, що, в сукупності, свідчить про наявність у справі спору щодо майна померлого, який має розглядатись в порядку позовного, а не окремого провадження.

Попри вище зазначене, ОСОБА_2 не було зазначено про наявність спору, щодо спадкового майна, задля вирішення якого він просив встановити відповідний факт.

Отже, суд першої інстанції, не залучивши до участі у розгляді у справі усіх заінтересованих осіб, в тому числі ОСОБА_1 , розглянув справу у відсутність заінтересованої особи, тим самим не з`ясував, чи не будуть даним рішенням порушуватися права та інтереси інших осіб.

З огляду на викладене, суд першої інстанції не дотримався порядку розгляду справи про встановлення факту, що має юридичне значення, визначеного ЦПК України, не перевірив чи наявний спір про право, як наслідок, дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Правомірність залишення заяви без розгляду, окрім цього, підтверджується положеннями ст.ст. 10, ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, на переконання суду апеляційної інстанції, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про залишення заяви про встановлення факту , що має юридичне значення, без розгляду.

Колегія суддів вважає за необхідне, окрім цього, також зазначити про те, що заявник не позбавлений права звернутися до суду в порядку позовного провадження з вимогою про встановлення даного факту одночасно з вимогами про визнання права власності у порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Заступник завідувача Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Трапезнікова З.О., Щербанівська сільська Рада Обухівського району Київської області про встановлення факту родинних відносин залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 630 (шістсот тридцять) грн. 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «08» вересня 2020 року.

Головуючий

Судді: