Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю. М. , за участю секретаря судового засідання Прилепо Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 та Маріупольська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив встановити факт його проживання однією родиною з бабкою ОСОБА_3 , на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабка ОСОБА_3 .. Після смерті бабки відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказував, що за заповітом від 05.02.2007 р. № 3-226, посвідченим державним нотаріусом, спадкоємцями є заявник та його брат ОСОБА_2 (заінтересована особа), але він на спадщину не претендує та оформлювати не бажає. На час відкриття спадщини, заявник постійно мешкав з бабкою ОСОБА_3 , яка до осені 2009 року проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . В осені 2009 року стан її здоров`я погіршився, їй було 83 роки, у зв`язку із чим вона потребувала сторонньої допомоги та заявник забрав її до себе до дому на АДРЕСА_1 . Вона не здатна була готувати собі їжу, самостійно митися, прибирати, прати білизну, тому він та його мати ОСОБА_4 доглядали за нею. Крім них ніхто не брав участі в догляді за бабкою. Її син і батько заявника - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після відкриття спадщини заявник не звернувся до нотаріальної контори в встановлений законом шестимісячний строк із приводу оформлення спадщини, оскільки вважав себе таким, що прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 з 22.10.1996 р.. Зазначав, що в цьому будинку він проживаю все своє життя, доглядав за ним, робив необхідний ремонт, користуюся земельною ділянкою та утримував його в належному стані, отже вважає себе його господарем. Наразі заявник вирішив оформити спадщину, що відкрилася після смерті бабки і привести документи в порядок, у зв`язку із чим звернувся до Третьої маріупольської держнотконтори для оформлення спадщини, але йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду з даною заявою, оскільки в них зі спадкодавцем на день смерті бабки була реєстрація за різними адресами. Просив встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем, тобто з бабкою на час відкриття спадщини.

Заявник до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги щодо встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтримав.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечував та просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Маріупольської міської ради до судового засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності. Спочатку вважала, що вданому випадку наявний спір про право, а в подальшому змінила свою позицію та надала відзив, з якого вбачається, що Маріупольська міська рада в даному випадку є неналежною заінтересованою особою адже є інший спадкоємець.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

З заповіту, посвідченого 05.02.2007 року державним нотаріусом Третьої маріупольської нотаріальної контори Папуш П.С. та зареєстрованого в реєстрі за №3-226, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках кожному житловий будинок з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії домової книги вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована в АДРЕСА_2 .

Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Іллічівським РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області 08.01.2014 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 22.10.1996 року зареєстрований в АДРЕСА_1 .

З акту голови КСН «Нікольський» № 383 від 17.09.2019 року, вбачається, що ОСОБА_3 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкала разом із своїм онуком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до повідомлення Третьої маріупольської державної нотаріальної контори в конторі наявна спадкова справа №625/2011 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадкоємці за законом згідно ст. 1241 ЦК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , звернулись до нотаріальної контори у 6-ти місячний термін з заявами про відмову в отриманні свідоцтв про право на спадщину на обов`язкову частину.

Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 04.01.2007 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 3 від 13.09.2019 року, син ОСОБА_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, має для заявника важливе юридичне значення, а саме для оформлення спадщини за заповітом.

Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини.

Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Згідно вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Як вбачається з матеріалів справи, для звернення до суду із позовною заявою за правилами позовного провадження не має підстав.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

За правилами п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем реєстрації спадкоємця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкоємцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Від встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, залежить можливість їх подальшої реалізації, однак такий факт може бути встановлений виключно в судовому порядку, у зв`язку з чим заявник і звернувся до суду.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 заявник прийняв своєчасно, шляхом фактичного постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив про відмову від неї.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, оскільки встановлення цього факту необхідне йому для вирішення спадкових прав.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76, 77, 81, 263-265, 315 ЦПК України, ст.ст. 29, 1217, 1268 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи ОСОБА_2 та Маріупольська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із спадкодавцем бабкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко