У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2020 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі: Головуючого - судді САВЛУК Т.В., за участі секретаря Бурячек О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, заяву про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний виконавець Солонько Микола Миколайович, Повне товариство «Універсальний Ломбард «Грошович`ОК» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія», про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку в об`єкті нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

17 грудня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний виконавець Солонько Микола Миколайович про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку в об`єкті нерухомого майна, та призначено розгляд у порядку загального позовного провадження.

17 лютого 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про залучення Повне товариство «Універсальний Ломбард «Грошович`ОК» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову.

08 червня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закінчення підготовчого судового засідання та призначено справу до судового розгляду.

05 жовтня 2020 року представник третьої особи - Повне товариство «Універсальний Ломбард «Грошович`ОК» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія», Остафійчук М.В. подала до суду заяву про закриття провадження у цивільні справі, мотивуючи свою позицію тим, що ОСОБА_2 , відповідач у справі, звернувся до Господарського суду м. Києва із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Ухвалою господарського суду міста Києва від 14 вересня 2020 року у справі №910/10505/20 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів, тому з урахуванням вимог ч.3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що зумовлює вирішення питання про закриття провадження у цивільній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Позивач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про закриття провадження у справі, вважає, що відповідно до заявлених позовних вимог, які стосуються встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з урахуванням суб`єктивного складу учасників цивільного процесу, цей спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому просить продовжити розгляд справи по суті за правилами цивільного судочинства.

Представник відповідача - адвокат Ландишева С.М. в судовому засіданні просила задовольнити заяву та закрити провадження у цивільній справі, оскільки в розрізі даного спору, враховуючи наявність відкритого провадження у справі про неплатоспроможність відповідача та введення процедури реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів, цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що зумовлює вирішення питання про закриття провадження у цивільній справі.

Вислухавши думку учасників справи, оцінивши наведені представником третьої особи підстави для закриття провадження у цивільній справі , суд приходить до наступного.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання про наявність підстав для закриття провадження в справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підлягає з`ясуванню чи належить справа до юрисдикції суду загальної юрисдикції згідно з ст. 19 ЦПК України. Відповідно, підставою для закриття провадження в справі згідно з вказаною нормою, є віднесення розгляду справи в порядку іншого судочинства.

За змістом статті 19 ЦПК України, під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 19 цього Кодексу визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір - господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства); по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа).

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Системний аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що в порядку господарського судочинства розглядаються справи у спорах з майновими вимогами до боржника стосовно якого відсутнє відкрите провадження у справі про банкрутство.

Як з`ясовано судом, 14 вересня 2020 року Господарським судом міста Києва у справі №910/105050/20 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи - ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно з ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У ч.3 ст.3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втратив чинність 21.10.2019р. у зв`язку з введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства (№2597-УІІІ в редакції від 21.10.2019р.) (ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства).

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Частиною 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Системний аналіз положень законодавства про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, порушення провадження у справі про банкрутство боржника обумовлює особливість вирішення таких спорів і полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються по суті саме у межах справи про банкрутство.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За наведених обставин, враховуючи предмет спору та суб`єктивний склад сторін, суд приходить до висновку, цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки після відкриття провадження у цивільній справі з`ясувалось, що 14 вересня 2020 року Господарським судом міста Києва у справі №910/105050/20 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи - ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, провадження у справі про банкрутство не закрито, в той же час справи у майнових спорах за участю боржників, стосовно яких порушені провадження у справах про банкрутство, розглядаються господарськими судами, у провадженні яких перебувають справи про банкрутство, без порушення нових справ, таким чином розгляд даної справи відноситься до компетенції господарського суду та проводиться в порядку господарського, а не цивільного судочинства, тому наявні підстави для закриття провадження у справі.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційних інстанціях.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст.260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний виконавець Солонько Микола Миколайович, Повне товариство «Універсальний Ломбард «Грошович`ОК» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія», про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку в об`єкті нерухомого майна.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я: