Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8319/17 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О.М.
Категорія 16 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №296/8319/17 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської районної ради, Житомирської районної державної адміністрації, Житомирської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 , третя особа Обслуговуючий кооператив «Садівницьке товариство «Зарево» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 27 липня 2020 року, постановлену під головуванням судді Дубовік О.М. у м. Житомирі

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом.

17.07.2020 відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення доказів (в порядку ст. 116-119 ЦПК України) шляхом їх витребування у Обслуговуючого кооперативу Садівницьке товариство «Зарево», а саме оригіналу графічного матеріалу «Генеральний план СТ «Зарево», безпосередньо з якого було виготовлено копію, передану в 2017 р. садовим товариством Зарево Головному управлінню Держгеокадастру в рамках перевірки та підготовки Клопотання від 07.06.2017 року з метою його огляду судом та всіма учасниками справи у судовому засіданні;

належним чином завіреної повномасштабної копії вищезазначеного графічного матеріалу «Генеральний план СТ «Зарево», безпосередньо з якого було виготовлено копію, передану в 2017 р. Садовим товариством Зарею Головному управлінню Держгеокадастру в рамках перевірки та підготовки Клопотання від 07.06.2017 року з метою долучення її до матеріалів справи;

оригіналу графічного матеріалу «Генеральний план СТ «Зарево», безпосередньо з якого було виготовлено викопіровку, засвідчену підписом Голови правління СТ «Зарево» ОСОБА_3 і скріплене відбитком печатки СТ «Зарево» з метою його огляду судом та всіма учасниками справи у судовому засіданні;

належним чином завіреної повномасштабної копії вищезазначеного графічного матеріалу «Генеральний план СТ «Зарево», безпосередньо з якого було виготовлене Викопіювання, засвідчене підписом Голови правління СТ «Зарево» ОСОБА_3 і скріплене відбитком печатки СТ «Зарево» з метою долучення її до матеріалів справи.

Необхідність витребування вказаних документів обгрунтовує тим, що з боку Обслуговуючого кооперативу існують тривалі перешкоди в отриманні Генерального плану СТ «Зарево», що свідчить про умисний характер утримання доказів та можливість внесення до оригіналу документа змін, які спотворюють дійсний зміст первісного примірника. Зазначила, що зволікання з отриманням оригіналу Генерального плану СТ «Зарево», який містить усі необхідні реквізити та з якого виготовлено Викопіровку, засвідчену підписом Голови правління СТ «Зарево» ОСОБА_3 і скріплену відбитком печатки товариства, розтиражовані копії якого долучені позивачкою до матеріалів справи може призвести до знищення чи втрати запитуваного документа. Зазначила, що самостійно отримати вказані докази не має можливості.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 27 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення доказів.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції на надав належної оцінки необхідності витребуванню вказаних матеріалів, оскільки наявні в матеріалах справи копії документів містять суттєві розбіжності у Генеральному плані СТ «Зарево» та викопіюванні, що ставить під сумнів належність та допустимість доказів у справі. Також, суд першої інстанції не врахував, що закон не дає можливості їй чи її представнику отримати оригінал вказаного документу у інший спосіб, крім як за запитом суду, а її запити, як відповідача по справі, про надання документу СТ « ОСОБА_4 » ігнорує.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, що в СТ «Зарево» відсутній оригінал такого документу як його називає ОСОБА_5 «Генеральний план СТ «Зарево», оскільки його взагалі не існує, а існує документ під назвою «Проект планировки и застройки коллективных садов рабочих и служащих…», один із оригінальних примірників якого вже витребувано в Міськрайонному управлінні ГУ Держгеокадастру в Житомирській області та долучено судом до матеріалів справи. Також вказує, що документи, які просить витребувати відповідачка будь-якого відношення до предмету спору не мають та їм вже надана оцінка судами у своїх судових рішеннях.

У відзиві на апеляційну скаргу СТ «Зарево» також просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, що товариство у своїй діяльності керується документом, який має назву «Проект планування і забудови території колективних садів робітників і службовців підприємств, організацій і установ м. Житомира в межах земель колгоспу ім. К. Маркса», копії якого були додані в ході розгляду цієї справи та інших судових справ. Вказує, що заява про забезпечення доказів по суті є клопотання про витребування документів і не містить обставин і обгрунтувань наявності ризику втрати документів. Також зазначає, що відповідачка зловживає процесуальними правами, неодноразово заявляючи однотипні клопотання.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача Житомирської міської ради Стах В.М. та представник третьої особи Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Зарево» Гаврилюк А.Г. проти доводів в апеляційній скарзі заперечили, просили залишити її без задоволення, надали пояснення аналогічні викладеному у відзивах на апеляційну скаргу.

Інші учасники судового розгляду до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Окрім того відповідачі - Житомирська обласна державна адміністрація, Житомирська районна державна адміністрація направили до апеляційного суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив із того, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Заявлені ОСОБА_2 вимоги по суті є клопотанням про витребування доказів, адже вказані нею в обґрунтування заяви обставини не дають підстави для висновку про наявність ризику втрати цих документів.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Отже, виходячи із аналізу наведених норм, суд задовольняє заяву про забезпечення доказів виключно у випадку, якщо є підстави вважати, що відповідний засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Саме, з метою недопущення випадків втрати доказів, забезпечення об`єктивного та всебічного розгляду і вирішення справи, існує інститут забезпечення доказів у цивільному судочинстві.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Заява про забезпечення доказів може бути задоволена виключно у випадку одночасної наявності таких обставин: сторона не може отримати відповідний засіб доказування самостійно; наявні об`єктивні підстави вважати, що такі засоби доказування можуть бути безповоротно втрачені в майбутньому; заявник обґрунтував в заяві про забезпечення доказів об`єктивний ризик втрати засобу доказування в майбутньому та надав відповідні докази на підтвердження таких обставин.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд 26 листопада 2019 року у справі № 401/1824/17.

Цивільним процесуальним кодексом України передбачені як підстави та порядок витребування доказів (ст. 84 ЦПК України) так і забезпечення доказів, зокрема, шляхом витребування доказів (ст. 116-119 ЦПК України).

Звертаючись до суду із заявою ОСОБА_2 просила саме забезпечити докази в порядку ст. 116-119 ЦПК України, а не витребувати докази в порядку ст. 84 ЦПК України у разі неможливості самостійно надати докази.

Проте заявлені ОСОБА_2 вимоги по суті є клопотанням про витребування доказів, адже вказані нею в обґрунтування заяви обставини не дають підстав для висновку про наявність ризику втрати документів. При цьому клопотання відповідача про витребування документів не містить посилання на докази на підтвердження тих обставин, що нею вживались заходи, передбачені ст.ст.83, 84 ЦПК України, для отримання документів самостійно та (або) причини неможливості самостійно їх отримання із наданням відповідних доказів на підтвердження наведених обставин.

Враховуючи повну відсутність обґрунтування необхідності забезпечення доказів в заяві про забезпечення доказів, судом першої інстанції правомірно постановлено ухвалу про відмову в задоволенні такої заяви.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм чинного процесуального законодавства, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 27 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24.09.2020.

Головуючий Судді