Провадження № 22-ц/811/752/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м.Львів

Справа № 461/10229/19

Провадження № 22ц/811/752/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Галицького районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 10 лютого 2020 року в складі судді Волоско І.Р.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВСУ у Львівській області, про стягнення зарплати, -

встановив:

23 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з цим позовом.

10 лютого 2020 року представником відповідача подано заяву про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Вказує, що в справах К-44801/12 та №813/2558/13 було розглянуто ті самі позовні вимоги до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо стягнення заробітної плати (грошового забезпечення) за листопад, грудень 2006 року, шляхом здійснення перерахунку або проведення донарахування щомісячної доплати від належної суми пенсії для виплати в листопаді і грудні 2006 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2020 року закрито провадження у справі.

Ухвалу суду оскаржує позивач. Проситьскасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що справи №К-44801/12 та №813/2558/13 були розглянуті в порядку адміністративного судочинства. Зазначає, що постановою Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі №813/2558/13-а скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції . На підставі цього втратила силу ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 1 липня 2013 року у цій справі. Стверджує, що його вимоги до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо здійсненя перерахунку або проведення донарахування щомісячної доплати від належної суми пенсії для виплати в листопаді, грудні 2006 року вказані у справах К-44801/12 та №813/2558/13 не є вимогами про стягнення заробітної плати (грошового забезпечення).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалп суду першої інстанції мотивовано наступним.

ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення з Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в його користь 397 грн. заробітної плати (грошового забезпечення) за листопад, грудень 2006 року.

Судом встановлено, що сума позову 397 грн. складається з недовиплачених, на думку позивача, 224,19 грн. доплати до суми пенсії за листопад та 173,27 грн. доплати до суми пенсії за грудень.

Крім того, судом зазначено, що відповідно до постанови Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі №813/2558/13-а зазначено: «32. Разом з тим, із встановлених у справі обставин вбачається, що постанова Вищого адміністративного суду від 29 жовтня 2012 року стосується лише зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою посадою перед звільненням з урахуванням усіх надбавок з часу призначення йому пенсії за вислугу років. 33. Натомість, судами попередніх інстанцій не взято до уваги, що цією постановою [Вищого адміністративного суду від 29 жовтня 2012 року у справі К-44801/12] відмовлено у задоволенні решти позовних вимог, зокрема, щодо здійснення перерахунку і виплати щомісячної доплати за листопад та грудень 2006 року від належної суми пенсії.»

Справа №813/2558/13-а направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Виходячи зі змісту ухвали Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 30 серпня 2019 року, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

В рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року, вказано що: «Згідно ухвали суду від 1 липня 2013 року, провадження у частині позовних вимог про проведення донарахування щомісячної доплати від належної суми пенсії, належні ОСОБА_1 для виплати в листопаді, грудні 2006 року та складення відповідних документів (грошовий атестат, розрахунки, довідки, тощо) для перерахунку позивачу пенсії і направлення даних документів в Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області - закрито.»

Ухвалою суду від 1 липня 2013 року у справі №813/2558/13-а закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у?Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій в частині вимог про проведення донарахування щомісячної доплати від належної суми пенсії для виплати в листопаді, грудні 2006 року та складення відповідних документів (грошовий атестат, розрахунки, довідки, тощо) для перерахунку пенсії і направлення даних документів в Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про закриття провадження, оскільки в справах К-44801/12 та №813/2558/13 було розглянуто ті самі позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо стягнення заробітної плати (грошового забезпечення) за листопад, грудень 2006 року, шляхом здійснення перерахунку або проведення донарахування щомісячної доплати від належної суми пенсії для виплати в листопаді, грудні 2006 року.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до Головного управління МВСУ у Львівській області, про стягнення зарплати, а у справах К-44801/12 та №813/2558/13 позивач звернувся з вимогами щодо здійснення перерахунку або проведення донарахування щомісячної допомоги від належної суми пенсії для виплати в листопаді, грудні 2006 року. Склад учасників справ є різним.

Підстави позову у цивільній справі та справах К-44801/12 та №813/2558/13 не є ідентичними, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав, тому висновки суду першої інстанції про закриття провадження у справі є помилковим.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про підставність апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваної ухвали у зв`язку з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись: ст. 367, п.6 ч.1 ст.374, ст.ст. 379, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до Галицького районного суду м. Львова.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді