КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 755/3499/20

провадження №22-ц/824/11230/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року /суддя Виниченко Л.М./

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с.69-73 /

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що позичальниця отримала кредит у розмірі 8000 грн, звертаючись до суду позивачем надані належні докази такого отримання та розрахунок заборгованості з вказівкою на суми відсотків, пені та інших сум, відповідно до кредитного договору, які позичальником не спростовані. Вказувала, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на сайті складають договір про надання банківських послуг. Свідченням приєднання до договору є користування карткою, відповідач приєдналась до пропозиції укласти договір, погодившись з його умовами, в подальшому зобов`язувалась самостійно знайомитись зі зміною тарифів на сайті банку. Зазначала, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, оскільки за договором приєднання сторона приєднується до наявних умов погоджуючись з ними. Користуючись кредитними коштами, відповідач погоджувалась з тарифами, доказів, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування в ході розгляду справи не надано.

ОСОБА_1 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказувала на те, що отримала карту та заповнювала анкету-заяву виключно з метою отримання послуг банківського рахунка. Вказувала, що Умови та правила надання банківських послуг є мінливими, і залежать від волі банку, неодноразово з 2010 року змінювались, тому відсутні підстави вважати погодженими між сторонами умови договору. Відсутні докази у матеріалах справи, які підтверджують суму кредитного ліміту та видачу картки «Універсальна», тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Представник апелянта звернувся з відповіддю на відзив, посилаючись на безпідставність його доводів. Додатково звертав увагу суду апеляційної інстанції на довідку про встановлення кредитного ліміту /а.с. 97/ та довідку про умови кредитування з підписом позичальника. Наголошував на тому, що банківська виписка має статус первинного документа.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.08.2010 р. підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Привабанку. / а.с. 17/

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26 серпня 2010 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого АТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 8 000 грн., при цьому положеннями договору передбачено можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору, у зв`язку з чим банк використав своє право зміни умов договору, а саме зміни розміру відсоткової ставки.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору банк виконав в повному обсязі. Проте ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором порушила, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 28.01.2020 року становить 44 930,99 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 28 916,23 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 0,00 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 0,00 грн., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит в порядку ст. 625 ЦК України у розмірі 6 086,73 грн., заборгованості за пенею у розмірі 7 312,27 грн., заборгованості за комісією у розмірі 0,00 грн., та штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг, що складаються із штрафу у фіксованій частині у розмірі 500,00 грн. та штрафу у процентній складовій у розмірі 2 115,76 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, про те, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); ст.626, 628 ЦК України, про те, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; частиною першою ст.638 ЦК України якою встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; ст. 526 ЦК України якою передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові №342/180/17 від 03.07.2019 року.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Судом вірно встановлено, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, та те, що письмова форма договору позики є доказом не лише факту укладення договору але й факту передачі грошової суми позичальнику, колегія суддів не приймає з огляду на таке.

Відповідно до анкети, ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг у Привабанку, яку саме картку вона отримала матеріали справи не містять, у анкеті /а.с. 17/ відсутні посилання на те, яка картка була видана.

Належних та допустимих доказів щодо встановлення такого ліміту, його збільшення та пролонгації дій картки, позивачем також не надано.

Розрахунок заборгованості, наданий до суду першої інстанції не є первинним бухгалтерським документом, на підтверджує видачу кредитних коштів та їх використання, більш того, містить суперечливі висновки щодо сум боргу.

Відповідно до розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 заборгувала за тілом кредиту 28 916,23 грн., що суперечить позиції позивача щодо кредитного ліміту у 8000 грн.

Окрім того, відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У матеріалах справи міститься відзив, який не був предметом розгляді в суді першої інстанції, а тому не може враховуватись і апеляційною інстанцією.

Окрім того, виписки надані позивачем /а.с. 78-93, 107-122, 147-162/, виконані не читаємим шрифтом, що є неповагою до суду у наданні доказів.

Доводи, викладені у відповіді на відзив щодо ознайомлення з умовами кредитування та підписом позичальника під довідкою, колегією суддів не приймаються до уваги, з огляду на постійну зміну таких умов кредитування, що повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, без повідомлення про це позичальника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення дніпровського районного суду міста Києва від 25 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: