Ухвала

12 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 2-4196/11

провадження № 61-12882ск20

Верховний Суд у складі у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про його самовідвід у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліос» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на нерухоме майно, стягнення грошових коштів за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», банк, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Геліос», далі - ТОВ Геліос) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на нерухоме майно, стягнення грошових коштів за кредитним договором.

Позов мотивовано посиланням на те, що 06 лютого 2008 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс - Груп ЛТД» (далі - ТОВ «Сервіс - Груп ЛТД») укладений кредитний договір № 05-08/Ю, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 3 700 000,00 грн на строк до

04 лютого 2013 року зі сплатою 17 процентів річних за користування кредитними коштами.

На забезпечення належного виконання зобов`язань ТОВ «Сервіс - Груп ЛТД» за укладеним кредитним договором, 06 лютого 2008 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», ТОВ «Сервіс - Груп ЛТД» та ОСОБА_3 укладений договір поруки.

У зв`язку із неналежним виконанням ТОВ «Сервіс - Груп ЛТД» зобов`язань за кредитним договором, станом на 10 травня 2011 року у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 5 036 033,43 грн, яка складається з: строкової заборгованості за кредитом у розмірі 1 438 888,50 грн, простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 1 918 519,00 грн, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 862 315,41 грн, заборгованості по комісії в розмірі 26 859,26 грн, пені за несвоєчасну сплату комісії у розмірі 3 666,11 грн, пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 444 732,26 грн, пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в розмірі 149 213,23 грн, інфляційних збитків за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 160 349,98 грн, інфляційних збитків за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 28 463,87 грн, інфляційних збитків за несвоєчасну сплату комісії у розмірі 3 025,86 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2012 року позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» вимоги задоволені. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 жовтня 2012 року залишено без змін.

У серпні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_3 , у якій заявник просив постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд у порушення норм процесуального права не розглянув його клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом справи № 761/7024/18 за його позовом до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», третя особа - ТОВ «Сервіс - Груп ЛТД», про визнання договору поруки недійсним. Суд не надав належної правової оцінки його доводам про те, що укладений між ним та позивачем договір поруки

від 06 лютого 2008 року поруки № 05-08/Ю/Р-1 є недійсним, оскільки він його не підписував.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 серпня 2020 року касаційну скаргу передано судді-доповідачеві

Усику Г. І., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Ступак О. В.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші підстави, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

У провадженні Верховного Суду (суддя-доповідач Ступак О. В., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Усик Г. І.) перебувала цивільна справа

(№ 761/7024/18 за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», третя особа - ТОВ «Сервіс - Груп ЛТД», про визнання недійсним договору поруки від 06 лютого 2018 року № 05-08/Ю/Р-1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір поруки

від 06 лютого 2008 року № 05-08/Ю/Р-1, укладений між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», ТОВ «Сервіс - Груп ЛТД»та ОСОБА_3 .

Постановою Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задоволено. Рішення Шевченківського районного суду від 16 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 14 лютого 2020 року касаційну скаргу

ОСОБА_3 залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року залишено без змін.

Постанова Верховного Суду від 14 лютого 2020 року у справі № 761/7024/18 ухвалена за участі судді Усика Г. І.

З метою недопущення сумніву сторін в об`єктивності та неупередженості

судді та суду у розгляді справи № 2-4196/11, вважаю за необхідне

заявити самовідвід, з огляду на те, що я брав участь у розгляді справи

№ 761/7024/18, де предметом спору були вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки від 06 лютого 2008 року № 05-08/Ю/Р-1.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

У світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Європейський суд з прав людини наголосив, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З огляду на зазначене, та з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді Усика Г. І. під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року у справі за позовом ТОВ «Геліос» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на нерухоме майно, стягнення грошових коштів за кредитним договором, заяву про самовідвід судді Усика Г. І. необхідно задовольнити, а касаційну скаргу ОСОБА_4 ,передати на повторний автоматизований розподіл.

Керуючись пунктом 5 частини першої статті 36, статтями 39, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Усика Г. І. задовольнити.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року (провадження № 61-12882ск20)передати на повторний автоматизований розподіл.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик