Справа № 368/1541/19
Провадження № 2/368/174/20
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"17" червня 2020 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

Заучасті:

Позивачка - ОСОБА_1 .

Свідок - ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В :

11.12.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в прохальній частині якої позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву та відкрити провадженні по справі.

2. Шляхом усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням (будинком) ОСОБА_1 , визнати ОСОБА_3 , особою такою, що втратила право користування житловим приміщенням (будинком) АДРЕСА_1 та зняти з реєстраційного обліку.

3. Допитати як свідків:

- ОСОБА_2 , що проживає по АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_4 , що проживає по АДРЕСА_3 .

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами справи та нормами права:

Відповідно до договору дарування серії ВКМ № 914567 від 22.07.2008 року, виданого приватним нотаріусом Кулініченком М.Г., та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії CCI № 926788 від 04.08.2008 року, виданого Кагарлицьким бюро технічної інвентарізації вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Позивач) є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Житловий будинок).

У вказаному Житловому приміщенні (будинку) зареєстрована з 11.06.2013 року по даний час, як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Шубівської сільської ради від 10.12.2019 року за № 594, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - Відповідач), яка є онукою Позивача.

Починаючи з дня реєстрації, тобто з 11.06.2013 року Відповідач, - ОСОБА_3 в даному будинку ніколи не проживала, та в даний час місце її проживання позивачу невідоме.

За період з 11.06.2013 року по дату подання заяви до суду ОСОБА_3 до місця своєї реєстрації не приїзджала, не сплачувала комунальні послуги, спільного господарства позивачка з Відповідачем не ведуть, особистих речей в будинку, господарських будівлях і спорудах на території домоволодіння Відповідача немає, проте остання залишається бути зареєстрованою, шо спричиняє незручності, перешкоджає в повній мірі користуватися і розпоряджатися своїм житлом Позивачу.

Головною підставою звернення позивачки до суду з даним позовом стало те, що вона людина похилого віку, перебуває на пенсії та отримує мінімальну пенсію, і не може через прописку Відповідача, яка зареєстрована у будинку позивача, оформити державну субсидію на сплату комунальних послуг.

Згідно Акту, складеного депутатом Шубівської сільської ради Пономаренко О.О. від 10 грудня 2019 року, за участю секретаря сільської ради Токовенко Л.М., та члена виконкому Дерев`янка А.М., за участю двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , вбачається, що при обстеженні домоволодіння АДРЕСА_1 виявлено, що в даному будинку зареєстрована, але не проживає з моменту реєстрації ОСОБА_3 , яка і є Відповідачем в даній заяві.

Відповідно до ст.. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. ст. 317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст. 405 ЦК України).

У відповідності до ч.2 ст. З Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Крім того, Відповідач не проживає у Житловому приміщенні (будинку) починаючи з 11.06.2013 року, тобто, понад 6 років, проте продовжує бути там зареєстрованим без згоди Позивача, не здійснюючи при цьому жодних витрат по вслуговуванню будинку, що перешкоджає здійснювати користування і розпорядження власним майном в повній мірі.

Відповідно до положень ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і - межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 ч. 3 та ч. 4 ст. 71 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, положень Цивільного Кодексу України (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України), ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р., відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції вбачається, що зазначеними актами закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України, а об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (статті 379-382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 50 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

- визнання права;

- визнання правочину недійсним;

- припинення дії, порушує право;

- відновлення становища, яке існувало до порушення;

- примусове виконання обов`язку в натурі;

- зміна правовідношення;

- припинення правовідношенкя;

- відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

- відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

- визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:

1) позбавлення права власності на житлове приміщення;

2) позбавлення права користування житловим приміщенням;

3) визнання особи безвісно відсутньою;

4) оголошення фізичної особи померлою.

Отже, зняття особи з реєстрації місця проживання є похідним від визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно п.п. 9, 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце проживання якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за місцем його перебування або за останнім відомим місцем проживання Відповідача чи постійного його заняття (роботи).

Враховуючи існуючі обставини даної справи, вважає, що її права, як Позивача, власника Житлового приміщення (будинку) є порушеними Відповідачем, а тому підлягають захисту.

Відповідно до вищезазначеного, з метою захисту її прав, як Позивача та власника Житлового приміщення (будинку), позивач вважає, що Відповідач є таким, що втратив право користування житловим приміщенням (будинком) за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 71,72,156, 163 Житлового кодексу Української PCP , ст.ст.2, 4, 19, 28, 43, 49, "5, 177, 184 ЦПК України, - позивач просить винести судове рішення, на підставі якого задовольнити позовні вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

11.12.2019 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

17.02.2020 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження, прийнято процесуальне рішення про проведення слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 11 год. 00 хв. 16.03.2020 року.

16.03.2020 року проведення підготовчого судового засцідання відкладено на 09 год. 00 хв. 09.04.2020 року в зв`язку з неявкою відповідачки ОСОБА_3 .

Одночасно судом було здійснено повторний виклик відповідачки ОСОБА_3 шляхом направлення поштового відправлення з повідомленням про вручення, та поміщено оголошення про день, час та місце слухання справи через офіційний портал «Судова влада України», веб - сторінка Кагарлицького районного суду Київської області https://kg.ko.court.gov.ua/sudІ014/).

09.04.2020 року проведення підготовчого судового засідання вдкладено на 10 год. 00 хв. 02.06.2020 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

02.06.2020 року судом проведено підготовче судове засіданні у відсутності відповідачки ( ОСОБА_3 ), яка повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, (шляхом поштового відправлення з повідомленням про вручення, та поміщенням оголошення про день, час та місце слухання справи на офіційному веб - сайті суду), проте, не надіслала на адресу Кагарлицького районного суду Київської області відзив на позову заяву, не надіслала письмової заяви про відкладення підготовчого судового засідання, чи про слухання справи у ї відсутності, відповідно, неявку відповідачки ОСОБА_3 в підготовче судове засідання суд визнав неповажною, та, відповідно, такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.

По результатам проведеного підготовчого судового засідання судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну ухвалу (без видалення до нарадчої кімнати), на підставі якої закрито підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 09 год. 00 хв. 17.06.2020 року.

Одночасно судом направлено поштовим відправленням з повідомленням про вручення судову повістку відповідачці ОСОБА_3 , а також розміщено повідомлення про день, час та місце слухання справи через офіційний портал «Судова влада України» веб - сторінка Кагарлицького районного суду Київської області htpps://kg.ko.court.gov.ua/sudІ014.

В судовому засіданні, яке відбулося 17.06.2020 року, позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, обгрунтовувала свої позовні вимоги фактичними обставинами справи, та нормами права, які вказані в мотивувальній частині її позовної заяви, та які судом вказано вище.

В судове засідання, яке відбулося 17.06.2020 року, відповідачка ОСОБА_3 не з`явилася, хоча повідомлялася судом належнич чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідно, неявку відповідачки ОСОБА_3 в судове засідання, яке відбулося 17.06.2020 року, судом визнано неповажною, та, відповідно, такою, яка не перешкоджає слуханню справи по суті.

В судовому засіданні, яке відбулося 17.06.2020 року, свідок ОСОБА_2 пояснив, що знає позивачку ОСОБА_1 тривалий час, - понад 10 років.

Він товаришує з позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідачку ОСОБА_3 знає лише наглядно, - бачив декілька раз.

Стверджує, що відповідачка ОСОБА_3 ніколи не проживала в будинку, який належить позивачці ОСОБА_1 , в будинку ніколи не було речей відповідачки.

Відповідачку не бачив бульше, ніж три роки.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК - «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Так, позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_3 , будучи повідомлена судом належним чином про день, час та місце слухання справи, не з`явилася в судове засідання тричі поспіль, не надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, не надіслала на адресу суду письмової заяви про відкладення слухання справи чи про слухання справи у її відсутність.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з довідки, яка видана 24.01.2020 року, відповідач по справі, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 25.05.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно, враховуючи місце реєстрації відповідача та положення ч. 1 ст. 27, ч. 9 ст. 28 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.

Позивачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка село Степанівка Васильківського району Київської області, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 18 серпня 1999 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Кагарлик Київської області, Україна, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Між сторонами по справі (позивачем та відповідачем) виник спір немайновго характеру, а саме, - визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, за наступних обставин.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серії ССІ № 916783, яке видане Кагарлицьким бюро технічної інвентаризації, номер витягу: 19765218, дата видачі, - 04.08.2008 року, реєстраційний номер 23759060, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 01.08.2008, позивачка ОСОБА_1 є одноособовим власником домоволодіння, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , яке позивачкою набуте на підставі договору дарування /р. № 2477/22.07.2008/, який було посвідчено приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Кулініченком М.Г.

Право власності на зазначене вище житлове приміщення за нею зареєстровано Кагарлицьким бюро технічної інвентаризації на підставі зазначеного вище договору дарування, та внесено запис 312, в книзі 1, що підтверджується записами зазначеними у вказаному витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копія якого міститься в матеріалах справи.

Після офіційного визнання та реєстрації за позивачкою ОСОБА_1 права власності, у вказане житлове приміщення, в якості члена сім`ї, з 11 червня 2013 року за згоди позивачки ОСОБА_1 , як власника домоволодіння, була зареєстрована на цій житловій площі онука позивачки, - ОСОБА_3 , відповідач по даній справі, що підтверджується:

- актом обстеження матеріально - побутових умов проживання ОСОБА_3 від 10 грудня 2020 року, який складений комісією в складі секретаря виконкому Шубівської сільської ради, депутата сільської ради, члена виконкому сільської ради, та за участі двох свідків;

- випискою з погосподарських книг Шубівської сільської ради за 2011 - 2015 року, 2016 - 2020 роки.

Проте, відповідач ОСОБА_3 з моменту реєстрації ніколи постійно не проживала та не проживає за місцем постійної реєстрації без поважних причин, місце її проживання позивачці не відоме.

Факт непроживання відповідачки ОСОБА_3 за місцем реєстрації з 2013 року підтверджується наступними письмовими доказами:

- актом обстеження матеріально - побутових умов проживання ОСОБА_3 від 10 грудня 2020 року, який складений комісією в складі секретаря виконкому Шубівської сільської ради, депутата сільської ради, члена виконкому сільської ради, та за участі двох свідків, в якому зазначенго, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована на території Шубівськоїх сільської ради з 11 червня 2013 року по даний час, але не проживає з дати реєстрації за вищевказаною адресою: АДРЕСА_1 ;

- довідкою № 594, яка видана 10 грудня 2019 року Шубівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, в якій зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає;

- випискою № 188 від 10 грудня 2019 року з погосподарських книг Шубівської сільської ради за 2011 - 2015 року, 2016 - 2020 роки, в якій зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 11 червня 2013 року за адресою: АДРЕСА_1

Згідно ст. 163 Житлового кодексу України (прийнятий ВР Української PCP 30 червня 1983 року) у разі тимчасової відсутност наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане житлове приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною 1 пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. У відповідності до вимог частини 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Проте, частиною 2 статті 405 ЦК України ( який набрав чинності з 0 січня 2004 року) визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним власником житла або законом.

Частиною 2 ст. 163 Житлового кодексу України передбачено, що тимчасова відсутність наймача або членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення.

Всі обов`язки по утриманню житлового приміщення, оплати комунальних послуг та газопостачання, електроенергію, а також по ремонту та його обслуговуванню в даний час несуться одною позивачкою ОСОБА_1 .

Наявність реєстрації відповідача у належному їй житловом приміщенні позбавляє позивача ОСОБА_1 можливості в повній мірі користуватися належними їй правами по утриманню житла, та позивачкою несуться додаткові обов`язки по його утриманню.

На підставі частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядженн своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і це право є її конституційним, яке закріплене у статті 41 Конституції України, але факт реєстрації у належному позивачці ОСОБА_1 житловому приміщені сторонньої особи, а саме, - відповідачки ОСОБА_3 , яка не проживає в ньому, є перешкодою у реалізації позивачкою ОСОБА_1 майнових прав. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частина 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року визначає чіткий перелік підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання, але у зв`язку з тим, що відповідач відмовляється знятися реєстраційного обліку (виписатися) добровільно, єдиною підставою для зняття з реєстрації місця проживання може виступити остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Водночас, відповідно до ст. 7 вказаного Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом тридцяти днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові відносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином, як випливає із указаних норм права, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:

- позбавлення права власності на житлове приміщення;

- позбавлення права користування житловим приміщенням;

- визнання особи безвісно відсутньою;

- оголошення фізичної особи померлою.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72,116,156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Отже, факт відсутності без поважних причин відповідача ОСОБА_3 за місцем постійної реєстрації підтверджується наведеними вище письмовими доказами, які суд оцінює як належні та допустимі в розумінні положень ЦПК України.

Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_3 без поважних причин не проживає (відсутня) в належному позивачці ОСОБА_1 на праві особистої власності житловому приміщенні більше шести років, суд, з урахуванням вищевказаних доказів та норм права, вважає за можливе винести рішення, на підставі якого визнати відповідачку ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке належить на праві приватної власності позивачці ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом, уповноваженим на зняття з реєстрації, протягом семи днів на підставі, зокрема, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Дану правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11.

Враховуючи вищевикладене, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст. 41 Конституції України, ст. ст. 13, 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою село Степанівка Васильківського району Київської області, Україна, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 18 серпня 1999 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , у користуванні її власністю, - домоволодінням, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серії ССІ № 916783, яке видане Кагарлицьким бюро технічної інвентаризації, номер витягу: 19765218, дата видачі, - 04.08.2008 року, реєстраційний номер 23759060, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 01.08.2008, яке набуте ОСОБА_1 на підставі договору дарування /р. № 2477/22.07.2008/, який було посвідчено приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального округу Кулініченком М.Г., шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кагарлик Київської області, Україна, громадянки України, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - домоволодінням, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , та зняття ОСОБА_3 з реєстрації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.