Справа № 507/880/20
Провадження № 2/507/404/2020
Номер рядка звіту 82
РІШЕННЯ
"16" вересня 2020 р. смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді - Дармакуки Т.П.
при секретарі судового засідання Копищик М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Любашівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любашівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третьої особи: ОСОБА_2 про скасування арешту, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Любашівського районного суду з позовом до відповідача про зняття арешту з усього майна. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження щодо стягнення аліментів на утримання сина, в ході якого було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно. Проте, незважаючи на те, що борг ним погашено в повному обсязі та наявна переплата по аліментам в розмірі 4462 грн. 81 коп., державний виконавець не скасував арешт накладений на його майно.
Позивач ОСОБА_1 надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити.
Любашівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника, заперечень не надав.
Третя особа: ОСОБА_2 надіслала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути у її відсутність.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази надані сторонами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємний зв`язок між собою, відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні (ВП № 58263191) у Любашівському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває судовий наказ Кодимського районного суду Одеської області № 503/2145/18 від 29 листопада 2018 року про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина.
Постановою про арешт майна боржника по ВП № 58263191, державним виконавцем Любашівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02 червня 2020 року, при примусовому виконанні судового наказу № 503/2145/18, виданого Кодимським районним судом Одеської області про стягнення
аліментів, накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .
Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів по судовому наказу № 503/2145/18, заборгованість відсутня, передплата складає 4462 грн. 81 коп. (а.с. 10).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.
Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.ст. 316, 317 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За вказаних вище обставин, суд вважає обгрунтованими доводи позивача про відсутність підстав для подальшого обтяження його майна, оскільки заборгованість зі сплати періодичних платежів ним погашена, існує передплата по аліментам. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зняття арешту з майна.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 321. 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-
Позов ОСОБА_1 до Любашівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третьої особи: ОСОБА_2 про скасування арешту задовольнити.
Скасувати арешт, накладений державним виконавцем Любашівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за виконавчим провадженням № 58263191, на все нерухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителю АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Суддя: Т.П. Дармакука