Справа № 331/727/20
Провадження № 2 /331/834/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря Качан К.К.

представника відповідача- Бондар І.М.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , індексу інфляції та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту від 24.02.2014 року сумі 151 041,40 гривень.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2020 року провадження по справі відкрите.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2020 року витребувано від Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» розрахунок кредитної заборгованості згідно з умовами договору №902249 від 18 лютого 2016 року між ПАТ «ФІДОВАНК» та ОСОБА_1 , з якого б вбачалися здійснені позичальником платежі, та виписку за рахунками вказаного кредитного договору.

Ухвалою суду від 04 вересня 2020 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 331/817/20, провадження № 2 /331/853/2020 за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, та цивільну справу № 331/727/20, провадження № 2/331/834/2020 за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення представнику позивача Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» було вручено копію ухвали суду про витребування доказів 16.06.2020 року.

Оскільки станом на 27.08.2020 року вимоги ухвали суду від 11.06.2020 року не були виконані , позивачу було повторно направлено ухвалу суду про витребування доказів та попереджено про наслідки невиконання судового ирішення та можливість застосування до позивача заходів процесуального примусу.

Повторно копія ухвали була отримана представником позивача 11.09.2020 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак , станом на 06 жовтня 2020 року вимоги ухвали суду від 11.06.2020 року позивачем не виконані, витребуваних судом документів позивач суду не надав, про причини невиконання вимог ухвали суду також не повідомив.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України".

У рішенні у справі «Калашников проти Росії», Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, зокрема, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 7, 10 ст.84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобовязані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом пяти днів з дня вручення ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що отримавши двічі копію ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2020 року про витребування доказів, Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» не виконало її, витребуваних судом документів суду не надало, про причини невиконання вимог ухвали суду також не повідомило .

Судом встановлено, що АТ «КРЕДОБАНК» всупереч положенням ст. 81 ЦПК України не надано суду належних і допустимих документальних доказів на підтвердження відсутності підстав та можливості надати суду витребувані докази у встановлений строк.

У звязку з неможливістю ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення без витребуваних доказів, які не надано позивачем без поважних причин, в силу наведених вище положень статті 257 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись п.9 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , індексу інфляції та трьох відсотків річних залишити без розгляду.

Роз`яснити, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складений 06 жовтня 2020 року.

Суддя: О.Є. Жукова

06.10.2020