ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2020 року м. Кропивницький

справа № 389/704/20

провадження № 22-ц/4809/1234/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л.М. (суддя - доповідач),

судді Єгорова С.М., Карпенко О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 травня 2020 року (суддя Український В.В.).

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди транспортних засобів від 30 листопада 2012 року, а також неустойки пені та інфляційних втрат на загальну суму 3 342 690,77 грн. Просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити іншими особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири (а.с. 83).

Обґрунтовуючи заяву зазначав, що відповідачем взагалі не виконані рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2013 року у справі №389/2204/13-ц та заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2019 року № 389/2275/18 (а.с. 90-97). Відповідно до зазначених судових рішень ОСОБА_2 було зобов`язано повернути ОСОБА_1 орендовані відповідачем на підставі договору від 09 жовтня 2013 року транспортні засоби; стягнуто з орендаря на користь орендодавця заборгованість за договором від 09 жовтня 2013 року, пеню, інфляційні втрати, 3% річних, неустойку за прострочення виконання договірних зобов`язань та інфляційні втрати і 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань, які виникли на підставі судового рішення.

Оскільки місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , позивач вважає, що зазначену квартиру може бути відчужено на користь третіх осіб, що, у разі невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 травня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній справі.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами у даній справі виник у зв`язку із заборгованістю відповідача перед позивачем за договором оренди транспортних засобів, а тому не стосується квартири, у якій зареєстрований відповідач. Також позивачем не зазначено, яким чином невжиття заявлених ним заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, і які є підстави для таких припущень, не надано доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Судом враховано, що позивачем не надано доказів того, що відповідач є власником квартири, у якій зареєстроване його місце проживання.

Оскільки квартира, на яку просить накласти арешт позивач в рахунок забезпечення свого позову, не є предметом спору, суд першої інстанції дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співмірним із предметом спору та може порушити права та законні інтереси третіх осіб.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційних скарг

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Згідно з поданою апеляційною скаргою просить скасувати ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 травня 2020 року у даній справі та задовольнити подану ним заяву про забезпечення позову, наклавши арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає більше, ніж 3 500 000,00 грн. Відповідач у добровільному порядку зазначену заборгованість не сплачує, існує реальна загроза того, що відповідач не поверне орендовані транспортні засоби. Позивачу стало відомо про пошкодження відповідачем орендованого майна. У зв`язку з викладеним, позивач змушений ходити пішки, відчуває дискомфорт та хвилювання, погіршення стану здоров`я.

Вказує, що йому також відомо про намір відповідача відчужити усе належне йому майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Зауважує, що у нього як у сторони, на яку покладено тягар доказування у справі, апріорі не може бути доказів на підтвердження своїх доводів, а тому вважає, що справедливо виходити з того, що такі обставини є доведеними.

На переконання скаржника, невжиття заходів забезпечення позову у даній справі призведе до утруднення виконання рішення суду, а відтак, до порушення права позивача на доступ до правосуддя, оскільки позбавить можливості відновити свої права.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 10 серпня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків. апеляційних скарг.

Ухвалою від 02 вересня 2020 року скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження судового рішення; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; встановлено строк для надання відзиву.

15 вересня 2020 року закінчено підготовчі дії; справу призначено до розгляду апеляційним судом на 29 вересня 2020 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

У встановленому процесуальним законом порядку учасників справи повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 146-149).

25 вересня 2020 року до апеляційного суду надійшло клопотання скаржника про розгляд справи за його відсутності (а.с. 151).

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши оскаржувану ухвалу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступного.

Обставини справи, встановлені судами

30 листопада 2012 року між ОСОБА_1 як Орендодавцем та ОСОБА_2 як Орендарем укладено договір оренди транспортних засобів, який був посвідчений нотаріально (а.с. 14-15). Відповідно до умов зазначеного договору Орендодавець передав, а Орендар отримав у строкове платне користування сідловий тягач-Е, марки DAF FTXF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2003, колір синій, номер шасі: НОМЕР_2 ; напівпричіп бортовий-Е, марки SCHMITZ, модель S01, номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 2000, колір синій, номер шасі: НОМЕР_4 ; державні номерні знаки НОМЕР_1 у кількості 2 штук та НОМЕР_3 у кількості 2 штук.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2013 року у справі № 389/2204/13-ц (провадження 2/389/601/13) було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором оренди транспортних засобів від 30 листопада 2012 року в розмірі 82268,00 грн., пеню за прострочення сплати орендної плати за договором оренди транспортних засобів від 30 листопада 2012 року в розмірі 319160,65 грн., 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 524,65 грн.; зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 сідловий тягач-Е, марки DAF FTXF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2003, колір синій, номер шасі: НОМЕР_2 ; напівпричіп бортовий-Е, марки SCHMITZ, модель S01, номерний знак НОМЕР_3 , рік випуску 2000, колір синій, номер шасі: НОМЕР_4 ; державні номерні знаки НОМЕР_1 у кількості 2 штук та НОМЕР_3 у кількості 2 штук (а.с. 19-20).

Згідно із заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 березня 2019 року у справі № 389/2275/18 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором оренди транспортних засобів від 30 листопада 2012 року за період з 22 жовтня 2013 року по 25 липня 2018 року в розмірі 967110,10 грн., інфляційні витрати за весь час прострочення в розмірі 478632,30 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 70885,17 грн., неустойку за час прострочення неповернення транспортних засобів з оренди в розмірі 1934220,20 грн. за період з 22 жовтня 2013 року по 25 липня 2018 року, інфляційні витрати за весь період прострочення виконання рішення суду (справа №2/389/601/13) з 22 жовтня 2013 року по 25 липня 2018 року в розмірі 114961,30 грн., 3% річних за весь період виконання рішення суду в розмірі 11745,17 грн. (а.с. 21-24).

Після набрання зазначеними судовими рішеннями законної сили, місцевим судом були видані відповідні виконавчі листи, які були пред`явлені позивачем до примусового виконання органом державної виконавчої служби (а.с. 27-50).

30 серпня 2017 року виконавчий лист у справі № 389/2204/13-ц було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 27).

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2013 року у справі № 389/2204/13-ц та від 06 березня 2019 року у справі № 389/2275/18 не виконуються.

У провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області наразі знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача

- заборгованості за договором оренди транспортних засобів від 30 листопада 2012 року за період з 07 квітня 2019 року по 10 березня 2020 року у розмірі 201161,33 грн., з яких: 191975,80 грн. - заборгованість за договором, 3839,52 грн. - інфляційні витрати за весь час прострочення, 5346,01 грн. - 3% річних від простроченої суми;

- неустойки за час прострочення повернення транспортних засобів згідно з договором оренди транспортних засобів від 30 листопада 2012 року у розмірі 383951,60 грн. за період з 07 квітня 2019 року по 10 березня 2020 року;

- пені за прострочення сплати орендної плати за договором оренди транспортних засобів від 30 листопада 2012 року за період з 10 квітня 2019 року по 10 березня 2020 року у розмірі 1561430,94 грн.;

- інфляційних витрат за весь період прострочення виконання рішення суду від 09 жовтня 2013 року у справі № 2/389/601/13 з 07 квітня 2019 року по 10 березня 2020 року у розмірі 1645,36 грн. та 3% річних за цей період прострочення у розмірі 2290,94 грн.;

- інфляційних витрат за весь період прострочення виконання рішення суду від 06 березня 2019 року у справі № 389/2275/18 з 07 квітня 2019 року по 10 березня 2020 року у розмірі 19342,20 грн. та 3% річних за цей період прострочення у розмірі 26931,40 грн.

- заборгованість згідно з п. 3.2. договору оренди транспортних засобів від 30 листопада 2012 року за кожен день користування транспортними засобами після закінчення терміну даного договору, а саме з 12 травня 2013 року по 10 березня 2020 року у розмірі 1145937,00 грн., з яких: 430387,50 грн. заборгованість згідно п. 3.2. договору, 627332,82 грн. інфляційні витрати за період з 12 травня 2013 року по 10 березня 2020 року, 88216,78 грн. 3% річних за період з 12 травня 2013 року по 10 березня 2020 року.

У травні 2020 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі, у задоволенні якої судом першої інстанції було відмовлено, про що постановлено оскаржувану ухвалу.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

За вимогами ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснено у постанові пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх

вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення

виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати

обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також

відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Оцінюючи обґрунтованість та законність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що місцевим судом повно та об`єктивно встановлені фактичні обставини справи та належно застосовано вимоги процесуального закону.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову не є співмірними з предметом спору.

Апеляційним судом враховано, що виконання в майбутньому судового рішення у справі, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявною у відповідача необхідна сума грошових коштів. Спору ж щодо нерухомого майна, а саме квартири, у якій зареєстрований відповідач, між сторонами справи не існує.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Зважаючи на викладене, судом першої інстанції обґрунтовано враховано відсутність у матеріалах справи доказів того, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є саме відповідач. Саме тому накладення арешту на зазначене нерухоме майно призведе до порушення або безпідставного обмеження прав осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ані у поданій заяві про забезпечення позову, ані у апеляційній скарзі позивачем не обґрунтовано спроможність обраного ним заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а також імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття такого заходу.

Про обов`язковість належного обґрунтування підстав вжиття заходів забезпечення позову також зазначив Верховний Суд у постанові від 03 квітня 2020 року у справі № 904/4511/19. Суд вказав, що, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17.

З огляду на викладене, колегією суддів не приймаються до уваги доводи скаржника про те, що обставини, на які він посилається в обґрунтування необхідності забезпечення позову у справі, є доведеними з підстав відсутності у нього відповідних доказів та наявності таких доказів у відповідача.

Зважаючи, що такі обставини не були встановлені судом першої інстанції, останній дійшов цілком обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 травня 2020 року, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді

С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко