Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/5073/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого - судді Коваля А.Б.

секретаря судового засідання Безвенюк Н.В.

з участю адвоката Іванова А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Умані цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про те, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою (довідка від 05.11.2014 року № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції), проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася до управління праці та соціального захисту населення Уманської ради за призначенням щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

ОСОБА_1 на підставі поданих нею заяв від 10.11.2014 року, 10.05.2015 року, 09.11.2015 року, 07.05.2016 року була призначена адресна допомога відповідно до постанови КМУ від 01.10.2014 р. № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Відповідно до п. 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 року № 505 для отримання грошової допомоги в заяві, крім іншого, заявниця зобов`язана повідомити про наявність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

У заявах для призначення адресної допомоги від 10.11.2014 року, 10.05.2015 року, 09.11.2015 року, 07.05.2016 року у графі «інформація щодо наявності у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб ОСОБА_1 власноруч зазначила «ні». До того ж, заявниця проінформована, що інформація подана у заяві, а також документи, додані до неї, можуть бути перевірені органом соціального захисту населення для забезпечення цілованого використання бюджетних коштів, про що свідчить її підпис.

Під час проведення у червні-вересні 2016 року планової ревізії законності призначення, нарахування та виплати управлінням щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг Державна фінансова інспекція в Черкаській області виявила, що ОСОБА_1 під час звернення за призначенням зазначеної допомоги надала недостовірну інформацію щодо розміщення на депозитному рахунку коштів в сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що підтверджено актом ревізії Державної фінансової інспекції в Черкаській області від 27.09.2016 року № 04-15/015.

02.07.2016 року ОСОБА_1 особисто надала письмове пояснення, яким підтвердила факт наявності депозитного рахунку, але пояснила, чому вказала недостовірну інформацію у заявах.

Відповідно до пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, права на допомогу заявниця не мала, внаслідок чого виникла переплата допомоги в розмірі 19783,25 грн. (з 10.11.2014 по 31.12.2014 - 1502,80 грн., з 01.01.2015 по 31.12.2015 - 11724,45 грн., з 01.01.2016 по 30.06.2016 - 6556,00 грн.).

Відповідно пункту 11 Порядку суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї.

02.07.2016 року управління видало розпорядження про припинення виплати допомоги та утримання переплати коштів за періоди з 10.11.2014 року по 09.05.2015 р., з 10.05.2015 р. по 09.11.2015 р., з 10.11.2015 р. по 06.05.2016 р., з 07.05.2016 р. по 30.06.2016 р. в повному обсязі.

Головний державний соціальний інспектор управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради проводила бесіди з ОСОБА_1 щодо повернення надміру виплачених коштів у добровільному порядку.

Поштою заявниці направлене повідомлення № 4964/04 від 21.10.2016 року про припинення надання адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам та вказано суму переплати.

Проте, ОСОБА_1 не здійснювала повернення коштів ні частково, ні повністю.

01.02.2017 року та 01.08.2017 року ОСОБА_1 звернулася до управління із заявами про призначення грошової допомоги. Керуючись Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 ОСОБА_1 призначено грошову допомогу на періоди з 01.02.2017 року по 31.07.2017 року та з 01.08.2017 року по 31.01.2018 року, відповідно.

29.03.2017 року управління надало інформацію на запит Уманської місцевої прокуратури від 27.03.2017 року № 25-2861 вик 17 про наявну заборгованість, яка виникла внаслідок переплати щомісячної адресної допомоги з вини внутрішньо переміщених осіб, в тому числі ОСОБА_1 .

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 , 1961 року народження, проживаючої в АДРЕСА_1 , суму 19783,25 грн. для повернення до державного бюджету.

Стягнути з відповідача всі судові витрати.

Від представника відповідача адвоката Іванова А.А. надійшов відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнали, посилаючись на наступне. У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відповідач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, тому має певні права, в тому числі на отримання адресної допомоги. Таку допомогу, на оплату житлово-комунальних послуг, його довіритель отримала. У своїх заявах про отримання допомоги від 10.11.2014 р., 10.05.2015 р., 09.11.2015 р., 07.05.2016 р., ОСОБА_1 зазначила, що ні вона, ні будь хто з членів її родини не має на депозитному рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Однак у цих заявах, які були викладені на розроблених відповідних бланках, наданих стороною позивача, жодного застереження про наслідки повідомлення неповної інформації зазначеного не було. У свою чергу ОСОБА_1 02.07.2016 року особисто повідомила про наявність у неї депозитного рахунку, чим підтвердила добросовісність своїх намірів на отримання відповідної допомоги.

У відповідності до вимог чинного законодавства, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Вважає, що стороною не надано жодного допустимого доказу того, що факт недобросовісності з боку набувача встановлено.

Також, у відповідності до вимог «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», виплата такої допомоги нерозривно пов`язана з перебуванням відповідача у статусі внутрішньо переміщеної особи. Таким чином, оскільки в період отримання допомоги відповідач не була позбавлена статусу внутрішньо переміщеної особи, довідка внутрішньо переміщеної особи скасована позивачем не була в порядку ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», то отримання такої допомоги відповідачем є правомірним.

Наявність чи відсутність у особи депозитних рахунків - є певною інформацією, яка оберігається ЗУ «Про банки та банківську діяльність». А відповідно до абзацу 2 п. 11 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», згідно якого суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. Тобто, поверненню підлягають виключно суми грошової допомоги отримані внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, а не в наслідок неповідомлення суттєвої інформації.

У зв`язку із цим просить суд відмовити у задоволенні позову.

Від управління праці та соціального захисту населення надійшла відповідь на відзив на позову заяву, у якому зазначили про те, що невизнання позову стороною відповідача є безпідставним та не підлягає задоволенню. З листопада 2014 року ОСОБА_1 чотири рази (10.11.2014 р., 10.05.2015 р., 09.11.2015 р., 07.05.2016 р.) зверталася за призначенням щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до поданих заяв, згідно з Порядком управлінням вчасно була призначена та виплачена зазначена допомога. У кожній заяві у графі «інформація щодо наявності у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб» ОСОБА_1 власноруч зазначила «ні», хоча була проінформована, що інформація подана у заяві, а також документи, додані до неї, можуть бути перевірені органом соціального захисту населення для забезпечення цільового використання бюджетних коштів, про що свідчить її підпис.

Зміст заяви визначений Порядком, форма заяви рекомендована листом Мінсоцполітики від 08.10.2014 № 11559/0/14-14/081. Внесення будь-яких змін чи додаткових застережень про наслідки повідомлення заявником неповної інформації законодавством не передбачено. Таким чином відповідач щоразу подавала завідомо неправдиву інформацію, що підтверджується і у відзиві представника відповідача. Лише після проведення в червні - вересні 2016 року планової ревізії законності призначення, нарахування та виплати управлінням щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг Державною фінансовою інспекцією в Черкаській області та виявлення, що ОСОБА_1 , під час звернення за призначенням зазначеної допомоги надала недостовірну інформацію щодо розміщення на депозитному рахунку коштів в сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що підтверджено актом ревізії, повідомленням заявниці про встановлений факт і 02.07.2016 року ОСОБА_1 особисто надала письмове пояснення, яким підтвердила факт наявності депозитного рахунку, а не «підтвердила добросовісність своїх намірів на отримання допомоги». Вважають, що заявниця свідомо і навмисно неодноразово надавала неправдиву інформацію, тому ствердження про «добросовісність намірів» є недоречним. У зв`язку з цим просять суд позов задоволити в повному об`ємі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та факти, викладені у позові, вважає, що відповідач ОСОБА_1 навмисно приховала інформацію щодо наявності у неї грошей на депозитному рахунку та незаконно отримувала адресну матеріальну допомогу. Після виявлення вказаного порушення відповідач була повідомлена про необхідність повернення коштів та попереджена, що у разі невиконання цієї умови вони вимушені будуть звернутися до суду. У зв`язку із зазначеним, просять суд позов задоволити в повному об`ємі.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову.

Представник відповідача - адвокат Іванов А.А. вважає позов безпідставним та необґрунтованим, оскільки стороною позивача не доведено, що отримання ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги було недобросовісним. Остання є внутрішньо переміщеною особою, тому мала право на отримання такої допомоги. При зверненні до позивача, їй було надано бланк, який вона мала заповнити і у цих бланках жодного застереження щодо повідомлення неповної інформації не було. Разом з тим, відповідач 02.07.2016 року особисто повідомила про наявність коштів на депозитному рахунку, підтвердивши добросовісність своїх намірів на отримання допомоги, у зв`язку з цим просить суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, як така, що перемістилася із зареєстрованої адреси проживання: АДРЕСА_2 , до фактичного місця проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджено довідкою про взяття на облік за № від 05.11.2014 року, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Уманської міської ради Черкаської області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2004 року № 505 було установлено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послу, а також затверджено Порядок про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (надалі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку в редакції, чинній станом на день набуття відповідачем статусу внутрішньо переміщеної особи, встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно повідомлення Управління праці і соціального захисту населення Уманської міської ради від 20.10.2016 року, яке було направлено ОСОБА_1 21.10.2016 року вих. № 4964, у відповідності з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 р. № 365, остання була повідомлена про припинення надання їй адресної допомоги та про переплачену суму такої допомоги. При цьому, позивачем не надано будь-якого підтвердження щодо призначення відповідачу такої допомоги.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2017 року № 370, яка набрала чинності 03.06.2017 року, були внесені зміни до Порядку про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яким пункт 2 викладено в наступній редакції:

«Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Статтею ж 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два виключення, коли безпідставно набуте майно не підлягає поверненню: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, а отже відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 13, ч. 7 ст. 81 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 83, ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Однак, доказів на підтвердження рахункової помилки при здійсненні виплати грошової допомоги на користь ОСОБА_1 позивачем в ході судового розгляду справи не надано, посилань на їх наявність не наведено, будь-яких яких клопотань щодо витребування доказів не заявлено. Жодних належних і допустимих доказів на підтвердження недобросовісної поведінки відповідача при зверненні до уповноваженого органу за призначенням допомоги позивачем також не надано.

При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем додано до матеріалів справи копію заяви ОСОБА_1 про наявність у неї коштів на депозитному рахунку, що також суперечить недобросовісності з боку набувача - ОСОБА_1 .

Відтак, зважаючи на добровільну виплату позивачем сум грошової допомоги, відсутність рахункової помилки з його боку та недобросовісності з боку відповідача ОСОБА_1 , в сенсі ст. 1215 ЦК України отримані нею суми поверненню не підлягають, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 509, 1215 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Черкаського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя: А. Б. Коваль