Справа № 226/1842/20

Справа 226/1842/20
Провадження № 2/226/638/2020
і м е н е м У к р а ї н и
17 вересня 2020 року м.Мирноград
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого суддi Коваленко Т.О.,
за участі секретаря Ковальової І.О.
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідачі ОСОБА_2 (не з`явився),
розглянувши заочно у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі-продажу від 03.01.2020, посвідченого приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Донецької області. Відповідач ОСОБА_2 є колишнім власником вказаної квартири та до теперішнього часу з реєстрації у ній не знявся. Будь-який зв`язок у неї з відповідачем відсутній. З часу укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_2 у зазначеній квартирі не мешкав. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою, вона змушена сплачувати за нього комунальні послуги, які розраховуються з урахуванням кількості осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, не має змоги оформити житлову субсидію. Просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивач підтримала вимоги, обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві обставинами, та просила задовольнити їх.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи або даних про поважність відсутності у судовому засіданні від відповідача до суду не надходило.
Враховуючи позицію позивача, той факт, що відповідач двічі належним чином повідомлений про час та місце розгляду стосовно нього цивільної справи, суд вважає необхідним дану справу розглянути заочно.
Вислухавши пояснення позивача, та дослідивши матеріали справи, покази свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, підставою виникнення вказаного права власності є договір купівлі-продажу від 03.01.2020, посвідчений приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Донецької області Заря В.В. (а.с. 5).
Згідно довідки з відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради №7566 від 21.07.2020, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , 1959 року народження з 09.08.1988 року (а.с.9).
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_2 і є головою ОСББ в цьому будинку. Вона була знайома із відповідачем, оскільки вже проживала в будинку, коли десь 35 років тому до нього вселився відповідач ОСОБА_2 . Але вже більше 15 років відповідач в належній йому квартирі не проживає. Їй відомо, що він постійно проживає в Російській Федерації. Належна йому квартира багато років стояла порожня і занедбана. Періодично в ній проживали «квартиранти», а нещодавно її придбали у власність, але хто вона не знає. Жодного разу з моменту виїзду до Росії відповідач не приїздив, в квартирі відсутні будь-які речі, вона багато років вважалась покинутою.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України у поєднанні з положеннями ст.150 ЖК України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності в формі пред`явлення вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.
За положеннями ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно Закону N475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Судом встановлено, що принаймні останні 15 років квартира АДРЕСА_1 за своїм цільовим призначенням відповідачем ОСОБА_2 не використовується, його відсутність в житлі носить безперервний характер. Поважних причин, за яких відповідач не проживає там, чи домовленостей між ним та власником житла ОСОБА_1 щодо порядку її використання судом не встановлено.
Оскільки аналіз встановлених та досліджених судом доказів дає підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі не проживає без поважних причин більше одного року, участі в утриманні житла не приймає, це є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,12,13,81,141,263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рiшення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдачів.
Заяву про перегляд заочного рiшення може бути подано протягом тридцяти днiв з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Донецького апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Т.О.Коваленко