Справа № 732/987/20
Провадження № 2/732/491/20
28 вересня 2020 року м. Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Лиманської М.В., в присутності секретаря Бруй І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Ухвалою судді від 23.07.2020 року відкрито провадження у зазначеній справі.
У судове засідання представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься письмове клопотання з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. ( а.с. 5 зв., 57).
Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду двічі повідомлялась належним чином за місцем реєстрації її проживання. За відомостями Городнянської міської ради відповідачка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 . ( а.с.61 ). Поштові відправлення з судовими повістками про виклик в судові засідання повернуті без вручення відповідачці з причини відсутності адресата. На виконання вимог ч.11 ст.128 ЦПК відповідачка також викликана в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 72)
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача.
Враховуючи той факт, що відповідачка ОСОБА_1 в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином двічі повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не надала відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими частково та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до заяви від 15.10.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого на кредитну картку кредитного ліміту.
Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначив, що заява позичальника, Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи Банку складають між банківською установою та відповідачкою договір про надання банківських послуг.
Дослідженням заяви на отримання кредиту від 15.10.2012 року встановлено, що відповідачка погодилась з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що відповідачка ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. (а.с.17).
До заяви на підтвердження вимог банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. (а.с.17, 18-19).
Факт користування відповідачкою кредитною карткою, використання кредитних коштів у розмірі кредитного ліміту, визначеного позивачем, підтверджено випискою по рахунку відповідачки станом на 04.06.2020 року (а.с.12-14).
Відповідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства вказана свобода договору.
Стаття 6 ЦК України надає право сторонам в договорі відступити від положень актів цивільного судочинства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За правилами ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Матеріали справи свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_1 зобов`язання по кредитному договору від 15.10.2012 року виконувала неналежним чином, у зв`язку з чим їй згідно з умовами кредитного договору позивач нарахував пеню та штрафи.
Відповідачка не подала суду відзиву на позов, не надала суду доказів сплати кредиту та не спростувала даних розрахунку заборгованості по кредиту.
Водночас, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки на користь позивача пені, суд вважає за необхідне у її стягненні відмовити. При цьому суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, в якій роз`яснено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що у зв`язку з неповерненням відповідачкою грошових коштів у належному розмірі стягненню підлягають заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 5019,63 грн. та штрафи в загальній сумі 1181,48 грн.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволений частково, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати, понесені банком на сплату судового збору при зверненні до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 526-530, 610-612, 629, 1046, 1048 -1050, 1052, 1054 ЦК України, ст. 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.10.2012 року в розмірі 6201 грн. 11 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 879 грн. 90 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору.
Направити ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням копію заочного рішення на протязі 2 днів з дня його складання і роз`яснити, що вона має право на протязі 30 днів з дня отримання його копії подати до Городнянського районного суду Чернігівської області заяву про перегляд заочного рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складений 30.09.2020 року.

Суддя М.В.Лиманська