П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 жовтня 2020 року місто Київ

справа № 759/7840/20

провадження №22-ц/824/11311/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Сірої Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргуОСОБА_1

на ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 5 червня 2020 року, постановлену у складі судді Коробенка С.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного суду м. Києва про відшкодування шкоди, заподіяної особі бездіяльністю суду,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 10 000 000 грн. на підставі ст.55, 56,64 Конституції України, зазначивши, що суд першої інстанції ігнорує виконання ЦПК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 5 червня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 до Святошинського районного суду м. Києва про відшкодування шкоди, заподіяної особі бездіяльністю суду.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у відкритті провадження у справі за його позовом та повернув заяву з додатками.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.44, 45).

Позивач ОСОБА_1 про поважність причин своєї неявки не повідомив. Святошинський районний суд м.Києва подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність свого представника.

За таких обставин, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Оскільки рішення ухвалене за відсутністю учасників справи, то датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Святошинського районного суду м.Києва про відшкодування шкоди, заподіяної особі бездіяльністю суду, в якій просить стягнути моральну шкоду за дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження за його заявою про встановлення факту у справі № 759/4816/20.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 березня 2020 року він звернувся до Святошинського районного суду м.Києва із заявою про встановлення факту, дана заява зареєстрована за № 759/4816/20, проте станом на 17 травня 2020 року будь-яких процесуальних рішень у справі не прийнято. Вважає, що судом порушено вимоги ЦПК України, а отже заподіяно моральну шкоду в розмірі 10 000 000 грн..

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що законність процесуальний актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законодавством процесуального контролю. Намагання здійснити таку перевірку шляхом подання позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду. Зазначені позивачем дії судді вчиненні при здійсненні правосуддя, а тому законність таких дій може перевірятися лише судом вищої інстанції, у передбаченому процесуальним законом. Питання про відшкодування шкоди, начебто заподіяної позивачу бездіяльністю Святошинського районного суду м.Києва, також не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки такий відповідає дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Предметом нового судового розгляду не можуть бути ухвалені у іншій справі судові рішення або процесуальна діяльність судді при їх ухваленні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскарженнясудових рішень у спосіб, обраний позивачем, шляхом пред`явлення позову до суду, нормами чинного законодавства України не передбачено.

Дії та бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розгляду справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись виключно у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій та рішень до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

У постанові Верховного Суду України від 1 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16 зазначено, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 21 листопада 2018 року справа №757/43355/16-ц, закони України не передбачають можливість розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду після отримання останнім позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду чи про зобов`язання іншого суду до вчинення процесуальних дій, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення. Вирішення у суді спору за такими позовними вимогами буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Приписи «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини 1 статті 186 ЦПК України), «позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» і пункт 1 частини 1 статті 170 КАС України) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами відповідно цивільного чи адміністративного судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України.

У разі надходження позовної заяви з вимогами про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій або про відшкодування завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду (судді) шкоди з підстав, не передбачених статтею 1176 ЦК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 1 частини 1 статті 186 ЦПК України; пункт 1 частини 1 статті 170 КАС України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції в повній мірі відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

Суд першої інстанції, встановивши, що предметом позову є дії судді при здійсненні своїх повноважень, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного суду м. Києва про відшкодування шкоди, заподіяної особі бездіяльністю суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, та не дають підстав вважати, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 371,367, 374, 375, 381-384, 390, 435 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 5 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д.Поливач

А.М. Стрижеус