Справа № 454/851/19 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/518/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Матяш С.І.,

з участю: прокурора Панькевича Р.В., представника

ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 28 грудня 2019 року у справі за позовом керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області, Червоноградської центральної міської лікарні до ОСОБА_1 , третя особа - міське фінансове управління Червоноградської міської ради, про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення (злочину),

в с т а н о в и л а:

27 березня 2019 року керівник Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області звернувся в інтересах держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області, комунального підприємства «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 у користь держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області до місцевого бюджету м.Червоноград шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, - кошти в сумі 6985 грн. 02 коп., які були затрачені на лікування потерпілого ОСОБА_3 від кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем ОСОБА_1 , який визнаний винним вироком Сокальського районного суду Львівської області від 11.04.2018 року у справі №454/469/18.

Звернення із вказаним позовом в інтересах держави прокурор обгрунтовував тим, що відповідно до ч.3 ст.1206 ЦК України, вказані кошти підлягають зарахуванню до державного бюджету, а тому відсутність відшкодування понесених з вини ОСОБА_1 витрат, здійснених КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, негативно впливають на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина та в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, позаяк, КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» не здійснює захист інтересів держави, оскільки до цього часу позов про стягнення вказаних витрат до суду не пред`явила і ці витрати не відшкодовані.

Прокурор вважає, що названий випадок звернення належить до виключних випадків, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, оскільки стосується порушення або загрози порушення інтересів держави, при цьому, ключовим є поняття «інтерес держави».

Зазначає, що Червоноградська міська рада є отримувачем коштів, що відшкодовуються лікувальному закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, тобто саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а тому прокурор обгрунтовано звернувся з позовом до суду саме в інтересах міської ради, оскільки порушені безпосередньо інтереси територіальної громади міста Червоноград.

Невжиття КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» та Червоноградською міською радою заходів, в тому числі представницького характеру, щодо відшкодування названих витрат свідчать про існування факту порушення інтересів держави.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 28 грудня 2019 року позовну заяву керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області та Червоноградської центральної міської лікарні про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення (злочину) - залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржила Червоноградська місцева прокуратура Львівської області, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вважає судове рішення незаконним, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до норм Конституції України, ЦПК України та Закону України «Про прокуратуру», виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Звертає увагу, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, а тому прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулось чи може відбутись порушення матеріальних або інших інтересів держави.

Зазначає, що в контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання, відтак, органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, представляє інтереси держави України, а не інтереси Червоноградської міської ради Львівської області, яка лише виконує у певних правовідносинах функції держави, а відтак, позовна заява пред`явлена в інтересах держави в особі Червоноградської міської ради Львівської області, КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» як органу місцевого самоврядування, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Наголошує, що Червоноградською міською радою Львівської області та КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» не вжито заходів щодо відшкодування витрат, здійснених на лікування потерпілого, проте, вказаним фактам бездіяльності комунального закладу охорони здоров`я та органу місцевого самоврядування суд не дав належної оцінки і вони не досліджувались в судовому засіданні, а висновки суду в цій частині грунтуються на припущеннях.

При цьому, просить врахувати, що законом не передбачено обов`язку прокурора при зверненні з позовом в інтересах держави надавати докази про притягнення органів державної влади, місцевого самоврядування чи інших суб`єктів владних повноважень, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, до відповідальності за нездійснення функцій представництва.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення прокурора в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Частиною третьою статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступати за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

За вимогами частини четвертої статті 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Таким Законом є Закон України «Про прокуратуру», частиною третьою якого визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Вимоги щодо обов`язку прокурора обгрунтувати наявність підстав для представництва встановлені частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Так, зокрема, передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18, провадження №12-194гс19.

Обгрунтовуючи свій правовий висновок, Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Встановлено, що предметом спору в даній справі є відшкодування витрат в розмірі 6985 грн. 02 коп., понесених закладом охорони здоров`я - КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» на лікування потерпілого від злочину, вчиненого ОСОБА_1 , які відповідно до частини першої статті 1206 ЦК України підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин.

Згідно зі Статутом, КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» є юридичною особою, яка наділена повноваженнями самостійно здійснювати представницькі функції, в тому числі і як учасник справи, відтак, має право самостійно звертатись до суду з позовом для захисту прав та інтересів названого лікувального закладу.

Засновником названого комунального підприємства є Червоноградська міська рада, яка також наділена правом звернення до суду за захистом прав територіальної громади у правовідносинах, учасником яких є названий лікувальний заклад.

Отже, Червоноградська міська рада та КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» самостійно могли звернутись до суду із вказаним позовом.

Обгрунтовуючи звернення з позовом в інтересах держави, прокурор вказував на бездіяльність названих вище компетентних органів, однак, в матеріалах справи відсутнє саме повідомлення прокурором цих органів про порушення інтересів держави внаслідок неналежного виконання ними своїх повноважень, а долучено до позовної заяви лише адресовані міському голові та головному лікарю листи від 25.03.2019 року, які складені в день складення позовної заяви, в яких прокурор довів до відома про прийняте прокуратурою рішення про представництво інтересів Червоноградської міської ради та КП «Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради» та звернення до суду з вказаним позовом, відтак, не забезпечивши компетентному органу навіть можливості здійснення належного реагування на порушення або повідомлення прокурора про відсутність такого порушення, та за відсутності таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо, прокурор фактично замінив компетентний орган, який міг самостійно захищати інтереси держави, не навівши суду достатньо аргументів для висновку про бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави), що, в силу наведених вище норм закону, є обов`язком прокурора для вирішення судом питання наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність визначених законом підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі названих вище органів у спірних правовідносинах.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання, такі висновки суду в повній мірі відповідають наведеним вище вимогам закону та правовій позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 26 травня 2020 року, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 28 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 25 вересня 2020 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.