Справа № 190/541/20
Провадження №2/190/347/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м.П"ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

представника позивача Титенко І.С. ,

представника відповідача ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 06 вересня 2016 року між ними та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, у вигляді підписання відповідачем заяви разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», згідно яких відповідач отримала кредит у розмірі 200000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язувалась щомісяця виконувати свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Всупереч умовам договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 06.04.2020 року утворилась прострочена заборгованість у розмірі 200000 грн., з яких заборгованість за кредитом 200000 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 36310,28 грн., загальна сума заборгованості складає 236310,28 грн. Проте просять стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 200000 грн. та 3000 грн. сплаченого судового збору.

Представник позивача Титенко І.С. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні поов не визнав та пояснив, що дійсно відповідачка ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, проте анкета була її лише наміром відкрити рахунок в Банку, ні про який кредитний договір мова не йшла, жодного кредитного договору вона не укладала, з тарифами банку її у письмовій формі не ознайомлювали. На картці Приватбанку, яку вона має є лише її власні кошти, якими вона і користувалась, у зв`язку з чим у задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

06 вересня 2016 року на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», підписаної сторонами, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 200000 гривень./а.с.24/.

У порушення умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 06 квітня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 236310,28 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 200000 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 36310,28 грн. /а.с. 7-11/.

На підтвердження заявлених позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» надано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», яка підписана сторонами; розрахунок заборгованості за кредитним договором; виписку по рахунку ОСОБА_2 ; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти; витяг з умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника від 06 вересня 2016 року року процентна ставка не зазначена, тобто між сторонами відсутня згода щодо істотних умов договору, зокрема розміру відсотків у якості плати за користування грошовими коштами, що у свою чергу свідчить про неможливість застосування вказаного банком у розрахунку розміру відсотків за користування коштами.

Однак, вищенаведені обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач користувалась кредитним лімітом (карткою) та вчиняла дії щодо часткової сплати заборгованості за кредитним договором протягом періоду кредитування. Виходячи з наведеного, суд вважає, що наданий банком розрахунок є належним доказом та допустимим засобом доказування у цій справі та свідчить про отримання відповідачем кредитних коштів. При цьому відповідачем не було спростовано факт наявності та розміру заборгованості.

Таким чином, наведене вище свідчить про визнання позичальником факту отримання кредитних коштів.

Суд враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 06 вересня 2016 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), однак враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, погоджується з позицією позивача, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у зв`язку з чим суд вважає, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1-12, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Вишневе П`ятихатського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах № НОМЕР_2 , МФО № 305299) - 200000 грн. (двісті тисяч гривень) заборгованості за кредитним договором від 06 вересня 2016 року та 3000 грн. сплаченого судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через П"ятихатський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 вересня 2020 року.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса