Справа № 507/473/20
УХВАЛА

08 жовтня 2020 року м.Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Желясков О.О., розглянувши заяву позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 , про визнання правочинів недійсними та усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И В:

6 жовтня 2020 року до Ананьївського районного суду Одеської області надійшла заява позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 , про визнання правочинів недійсними та усунення перешкод у користуванні майном.

У вказаній заяві позивачі просять суд про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі, а саме:

- заборонити ДЕРЖАВНІЙ СУДНОПЛАВНІЙ КОМПАНІЇ «ЧОРНОМОРСЬКЕ МОРСЬКЕ ПАРОПЛАВСТВО» () користуватися (здавати в оренду іншим особам, або на підставі будь якого іншого правового документу) Готельним комплексом, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 , користуватися (здавати в суборенду іншим особам або на підставі будь якого іншого правового документу) Готельним комплексом, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до положень ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до частини 5 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на активи, які є предметом спору у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, чи на інші активи відповідача, які відповідають вартості оспорюваних активів, розглядається судом не пізніше трьох днів з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Суд може прийняти рішення про розгляд такої заяви без повідомлення відповідача, у разі якщо позивач у заяві наведе у достатньому обсязі дані про те, що внаслідок такого повідомлення ефективність заходу забезпечення позову може бути поставлена під загрозу.

Зі змісту заяви вбачається, що справа за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ДСК «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 , про визнання правочинів недійсними та усунення перешкод у користуванні майном, не входить до категорії справи визначених ч.5 ст.153 ЦПК України, у зв`язку з чим суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши зазначену заяву позивача та інші матеріали справи, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Зі змісту заяви про забезпечення доказів вбачається, що позивачам на підставі договору купівлі - продажу від 15 березня 2016 року, в рівних частинах належить Готельний комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,1015 га, що, як зазначено в заяві, підтверджується договором купівлі - продажу засвідченому приватним нотаріусом Любашівського районного нотаріального округу Одеської області Бобошко Н.Є за реєстровим номером 116 та відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Як зазначають позивачі, даний готельний комплекс перебуває під арештом, тим самим забороняє сторонам по справі вчиняти дії щодо відчуження даного майна, проте відповідачі по справі користуються майном готельного комплексу, здають його в оренду, отримають за це кошти, що підтверджуються відповідними довідками з ПАТ ЕК «Одесаобленерго».

Позивачі зазначають, що відповідач ОСОБА_3 , є фізичною особою - підприємцем та з 06 липня 2017 року взята на облік Любашівською державною податковою інспекцією Подільського управління Головного управління ДФС в Одеській області із видом економічно діяльності (Ф-2225) 55.10 - Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування.

Також, як зазначено в заяві про забезпечення позову, згідно копій квитанцій до прибуткового ордера, доданих до заяви про забезпечення позову вказано, найменування підприємства (російською мовою) «ГОСТИНИЦА «СЕНА-ЮГ», із адресою: Одесская область, Любашовка, улица (Мирна) Кирова, №33», і також копії квитанцій де вказано «ЧП ОСОБА_5 », як підтвердження того, що вона здійснює підприємницьку діяльність та отримує кошти за користування нашим майном.

В заяві зазначено, що відповідно до встановленого законом порядку ми позивачі по справі є власниками даного готельного комплексу, відповідачі по справі, всупереч закону та ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 Цивільного кодексу України, користуються готельним комплексом позивачів, здають його в оренду, отримають за це кошти, що підтверджуються відповідними довідками з ПАТ ЕК «Одесаобленерго».

Також позивачі зазначають, що Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» передало СПД фізичній особі ОСОБА_3 спірний готельний комплекс на підставі договору відповідального зберігання укладеного 05 квітня 2016 року. Відповідачі користуються без законних на то підстав, майном позивачів та отримують прибуток, позивачі в свою чергу несуть збитки, тому вважать за доцільне на час розгляду справи заборонити відповідачам користуватися спірним готельним комплексом.

Крім того, в заяві зазначено, що відповідач Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» посилається на те, що вони є власниками на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року, - є незаконним, оскільки дане рішення скасовано постановою Верховного суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року по справі №507/965/16-ц та законної сили не має, а на даний час власником, відповідно до закону є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 15 березня 2016 року засвідченого приватним нотаріусом Любашівського районного нотаріального округу Одеської області Бобошко Н.Є за реєстровим номером -116 в рівних частках.

На думку позивачів, заборона користуватися спірним об`єктом, дасть їм як позивачам право визначитись з остаточною сумою матеріального збитку, які вони понесли як власники майна. На їх думку, заборона користування спірним майном поставить сторін в рівні права щодо не отримання прибутку з обох сторін на час розгляду справи.

Враховуючи викладене позивачі звернулися до суду з заявою про забезпечення позову.

Так, відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Перевіркою відомостей, що містяться в Комп`ютерній програмі документообігу загальних судів «Д-3», якою забезпечується діяльність Автоматизованої системи документообігу суду в Ананьївському районному суді Одеської області встановлено, що на розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області з 20 травня 2020 року перебуває цивільна справа №507/473/20 (провадження №2/491/268/20) за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними та усунення перешкод у користуванні майном.

Ухвалою суду від 8 вересня 2020 року у вказаній справі закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

З наведеного вбачається заяву про забезпечення позову подано після подання позовної заяви та на стадії розгляду справи по суті.

Згідно частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З прохальної частини заяви про забезпечення позову вбачається, що позивачі просять суд застосувати в даному випадку заходи забезпечення позову, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України, а саме заборонити відповідачам користуватися майном, зокрема здавати його в оренду іншим особам, або на підставі будь якого іншого правового документу.

Згідно частини 3 статті 150 ЦПК України визначено заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними та усунення перешкод у користуванні майном, справа за якою перебуває в провадженні Ананьївського районного суду Одеської області вбачається, що позивачами заявлено чотири позовні вимоги, а саме: 1) Витребувати з чужого незаконного володіння Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» приміщення готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га з кадастровим номером :02:003:0216; 2) Зобов`язати Державну судноплавну компанію «Чорноморське морське пароплавство» передати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приміщення готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га з кадастровим номером :02:003:0216; 3) Зобов`язати Державну судноплавну компанію «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні приміщенням готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га з кадастровим номером :02:003:0216; 4) Визнати недійсними та скасувати договір відповідального зберігання майна № ДПС-82/17 від 04.07.2017, а також та всі додаткові угоди до вказаного договору, укладені між Державною судноплавною компанією «Чорноморське морське пароплавство та ОСОБА_3 .

Згідно зі статтями 13, 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути здійснене лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Крім того, в Україні відносини, пов`язані із набуттям, зміною, припиненням права власності та його захистом, зокрема, регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно з частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України (ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Зазначене право реалізується, зокрема, шляхом подання віндікаційного позову до суду.

До регламентованих ЦК України способів захисту права власності належать:

? визнання права власності (стаття 392);

? витребування майна із чужого незаконного володіння, у тому числі від добросовісного набувача (статті 387, 388);

? усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391);

? заборона вчинення дій, які порушують право власності, або вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (стаття 386);

? визнання незаконним правового акта, що порушує права власника (стаття 393);

? зобов`язання повернути потерпілому безпідставно набуте майно (статті 1212, 1213) та інші.

Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Як вбачається з позовної заяви позивачі в якості одного зі способів захисту їх прав обрали саме спосіб, передбачений ст.387 ЦК України.

Такий спосіб захисту, як витребування майна із чужого незаконного володіння полягає у відновленні становища, що існувало до порушення права власності, шляхом повернення майна у володіння власника (титульного володільця) із метою відновлення у власника усього комплексу його правомочностей.

Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивачі просять також суд застосувати спосіб захисту їх прав, передбачений статтею 391 ЦК України, а саме просять суд: «Зобов`язати Державну судноплавну компанію «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні приміщенням готельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1015 га з кадастровим номером :02:003:0216».

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц (провадження №14-181 цс 18) зазначила, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння (пункт 37 постанови).

Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном (пункт 38 постанови).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що перешкоди у користуванні, які просять усунути позивачі, зокрема полягають у тому, що відповідачі здійснюють діяльність з використання спірного готельного комплексу, зокрема надають послуги з тимчасового розміщення в ньому третіх осіб, що також зазначено в заяві про забезпечення позову.

З наведеного вбачається, що фактично задовольнивши заяву про забезпечення позову, та вживши запропоновані позивачами заходи забезпечення позову судом фактично буде частково задоволено позовні вимоги позивачів.

При цьому, частиною 10 статті 150 ЦПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в Постанові від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18 (провадження № 61-5051св19) зазначив, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При цьому, позивачі в заяві про забезпечення позову не наводять будь-яких відомостей про те, що спірне майно може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Крім того, як неодноразово зазначалося Верховним Судом України та Верховним Судом, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, позивачами в заяві про забезпечення позову не наведено жодного обґрунтування, яке б давала підстави вважати, що невжиття, запропонованих ними, заходів забезпечення позову, в подальшому у разі задоволення позовних вимог може призвести до ускладнення виконання судового рішення.

Загалом зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивачами підставою для вжиття заходів забезпечення позову позивачі вважають те, що Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» передало СПД фізичній особі ОСОБА_3 спірний готельний комплекс на підставі договору відповідального зберігання укладеного 05 квітня 2016 року. Відповідачі користуються без законних на то підстав, майном позивачів та отримують прибуток, позивачі в свою чергу несуть збитки, тому вважать за доцільне на час розгляду справи заборонити відповідачам користуватися спірним готельним комплексом. Заборона користуватися спірним об`єктом, дасть їм як позивачам право визначитись з остаточною сумою матеріального збитку, які вони понесли як власники майна. На їх думку, заборона користування спірним майном поставить сторін в рівні права щодо не отримання прибутку з обох сторін на час розгляду справи.

Дійсно, частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При цьому, в позовній заяві позивачі не заявляють будь-яких вимог про відшкодування будь-якої шкоди.

Крім того, позивачі в позовній заяві позивачі зазначають, що постановою Верховного Суду у складі колегії судді Другої палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року у справі №507/965/16-ц було скасовано рішення апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2017 року, яким було: 1) визнано недійсним витяг з рішення Зборів уповноважених від 28 лютого 1998 року № 2 «Про виділення в натурі майна на особисті майнові паї працівникам господарства відповідно до поданих заяв» щодо передачі ОСОБА_6 майнового паю - готельного комплексу на АДРЕСА_1 . 2) визнано недійсним і скасовано рішення виконавчого комітету Любашівської селищної ради від 03 липня 2002 року №175 «Про оформлення права власності на готельний комплекс по АДРЕСА_2 » та рішення Любашівської селищної, ради від 23 липня 2002 року «Про закріплення земельної ділянки за готельним комплексом по АДРЕСА_1 »; 3) визнано недійсним свідоцтво про право приватної власності, видане 05 липня 2012 року на ім`я ОСОБА_6 , на готельний комплекс на АДРЕСА_1 , та скасовано його державну реєстрацію; 4) визнано недійсним договір купівлі-продажу готельного, комплексу від 15 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Згідно частини 1 статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

При цьому, вивченням постанови Верховного Суду у складі колегії судді Другої палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року у справі №507/965/16-ц встановлено, що судом касаційної інстанції нове рішення у справі не ухвалювалося, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Позивачами суду не надано будь-яких відомостей про результату повторного розгляду судом апеляційної інстанції справи №507/965/16-ц, що дає підстави вважати, що між позивачами та відповідачами існує невирішений спір про право власності на Готельний комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,1015 га, що в свою чергу робить передчасним застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153, 258, 260, 261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ОСОБА_4 , про визнання правочинів недійсними та усунення перешкод у користуванні майном, - відмовити.

Копію ухвали направити або вручити заявникам (позивачам).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

У відповідності до положень ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Роз`яснити, що у відповідності до положень пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: Желясков О.О.

Ухвала набрала законної сили________________________