Провадження № 2/641/1320/2020 Справа № 641/3218/20
28 вересня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Богдан М.В.,
за участю секретаря судового засідання - Цюк Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» про стягнення грошових коштів,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод», в якому просив стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської обл. від 21.04.2015 р. у справі № 922/1165/15 з травня 2015 р. по березень 2020 р. включно в розмірі 6509,93 грн.; стягнути з відповідача на свою користь 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської обл. від 21.04.2015 р. у справі № 922/1165/15 з 08.05.2015 р. по 22.04.2020 р. включно в розмірі 1803,46 грн.; стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської обл. від 17.06.2015 р. у справі № 922/2910/15 з липня 2015 р. по березень 2020 р. включно в розмірі 1679,79 грн., а також 3 % річних з 03.07.2015 року по 22.04.2020 року включно в розмірі 486,36 грн.
Між ОСОБА_2 та позивачем 21.04.2020 р. було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно умов якого ОСОБА_2 передав позивачу частину своїх прав кредитора щодо зобов`язань, а саме-передав Позивачу право вимоги від Відповідача щодо сплати останнім інфляційних втрат та 3 % річних в зв`язку з невиконанням ним вищевказаних рішень в частині сплати судових зборів. Одночасно з укладенням цього договору ОСОБА_2 , згідно акту приймання - передачі документів від 21.04.2020 р., передав Позивачу документи, які підтверджують право вимоги до Відповідача. Таким чином, з 21.04.2020 р. Позивач є новим кредитором для Відповідача щодо сплати останнім інфляційних втрат та 3 % річних в зв`язку з невиконанням ним Зобов`язань.
Позивач надіслав Відповідачу лист-повідомлення від 23.04.2020 р. з розрахунком суми інфляційних втрат та 3 % річних та копією договору про відступлення права вимоги від 21.04.2020 р., доказом чого є опис вкладення до цінного листа, накладна та фіскальний чек (додаток 10), про те, що між ОСОБА_2 та Позивачем 21.04.2020 р. укладено договір про відступлення права вимоги до Відповідача щодо сплати останнім інфляційних втрат та 3 % річних в зв`язку з невиконанням ним Зобов`язань. Також в вищезгаданому листі Позивач вимагав від Відповідача сплатити Позивачу 3% річних та інфляційні втрати в зв`язку з невиконанням Відповідачем Зобов`язань.
Оскільки до теперішнього часу Відповідач прострочив сплату судового збору згідно рішень, на підставі статті 625 ЦК України він повинен сплатити 3% річних та інфляційні втрати за період цього прострочення.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив.
Позивач позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду із зазначенням причини повернення - за закінченням терміну зберігання, причини неявки суду не повідомляв, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.04.2016 р. у справі №922/1165/15 замінено стягувача -приватну фірму «Знак» на його правонаступника - ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 50317980, відкритому 25.02.2016 р. Комінтернівським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо виконання наказу Господарського суду Харківської обл. від 08.05.2015 р. у справі №922/1165/15.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 року у справі №922/2910/15 стягнуто з КП «Харківський вагоноремонтний завод» на користь приватної фірми «Знак» суму інфляційних втрат в розмірі 165939,47 грн., суму 3% річних в розмірі 2646,33 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3371,72 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15 березня 2016 р. у справі №922/2910/15 замінено сторону-первісного стягувана приватну фірму «Знак» на нового стягувача - ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 49961437, відкритому Комінтернівським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо виконання рішення Господарського суду Харківської обл. від 17.06.2015 р. у справі №922/2910/15 на підставі наказу цього суду від 03.07.2015 р. № 922/2910/15.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

21.04.2020 р. укладено договір про відступлення права вимоги між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за умовами якого ОСОБА_2 передав позивачу частину своїх прав кредитора щодо зобов`язань, а саме: передав позивачу право вимоги від відповідача щодо сплати останнім інфляційних втрат та 3 % річних в зв`язку з невиконанням вищевказаних рішень в частині сплати судових зборів.

Згідно акту приймання - передачі документів від 21.04.2020 р. ОСОБА_2 передав позивачу документи, які підтверджують право вимоги до відповідача.

Таким чином, з 21.04.2020 р. позивач є новим кредитором для відповідача щодо сплати останнім інфляційних втрат та 3 % річних в зв`язку з невиконанням ним зобов`язань.

Позивач надіслав відповідачу лист-повідомлення від 23.04.2020 р. з розрахунком суми інфляційних втрат та 3 % річних та копією договору про відступлення права вимоги від 21.04.2020 р., доказом чого є опис вкладення до цінного листа, накладна та фіскальний чек, про те, що між ОСОБА_2 та позивачем 21.04.2020 р. укладено договір про відступлення права вимоги до відповідача щодо сплати останнім інфляційних втрат та 3 % річних в зв`язку з невиконанням ним зобов`язань.

Верховний Суд України в постанові від 5 грудня 2011 року у справі № 16/164(2010) дійшов висновку, що частина п`ята статті 11 ЦК України прямо передбачає можливість виникнення грошового зобов`язання на підставі судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16 травня 2018 р. у справі № 686/21962/15-ц вказала, що, відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином Велика Палата Верховного Суду у справі № 686/21962/15-ц відступила від правової позиції ВСУ висловленій у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-2491 цс 15, яка полягала у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 03 жовтня 2018 р. у справі № 520/10054/13-ц.

Розглядаючи справу № 459/3560/15-ц, Верховний Суд в постанові від 16.05.2018 р. вказав, що, оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

Такі висновки щодо відповідальності з підстав ст.625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду, викладені в постановах Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року № 6-11 Зцс 14, від 30 березня 2016 року № 5-86кз 16, від 6 липня 2016 року № 6-1946цс15.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин приписів частини другої статті 625 ЦК України.

Оскільки до теперішнього часу відповідач прострочив сплату судового збору згідно вищевказаних рішень, на підставі статті 625 ЦК України він повинен сплатити 3% річних та інфляційні втрати за період цього прострочення.

Таким чином, станом на 22.04.2020 р. загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає: 6509,93 грн. (інфляційні втрати за період з травня 2015 р. по березень 2020 р. включно через невиконання рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 року у справі №922/1165/15)+1803,46 грн. (3% річних з 08.05.2015 р. по 22.04.2020 р. включно через невиконання рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 року у справі №922/1165/15)+1679,79 грн. (інфляційні втрати за період з липня 2015 р. по березень 2020 р. включно через невиконання рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 року у справі №922/2910/15) + 486,36 грн. (3% річних з 03.07.2015 р. по 22.04.2020 р. включно через невиконання рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 року у справі №922/2910/15) = 10479,54 грн.

Отже позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 12,13, 81,83,89,141,259,263-265,268 ЦПК України,суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 року у справі №922/1165/15 з травня 2015 року по березень 2020 року включно в розмірі 6509,93 грн., а також 3 % річних з 08.05.2015 року по 22.04.2020 року включно в розмірі 1803,46 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 року у справі №922/2910/15 з липня 2015 року по березень 2020 року включно в розмірі 1679,79 грн., а також 3 % річних з 03.07.2015 року по 22.04.2020 року включно в розмірі 486,36 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківський вагоноремонтний завод» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: КП «Харківський вагоноремонтний завод», , місце знаходження: м. Харків, вул. Плеханівська, 96.

Суддя: М. В. Богдан