Справа № 2-н-180/08
Провадження № 22-ц/801/1719/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 05 серпня 2020 року, постановлену під головуванням судді Шевчук Л. П., зі складенням повного тексту судової ухвали цього ж дня,

у справі № 2-н-180/08 за скаргою ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Киричук В. Ф.,

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення старшого державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Киричук В. Ф.

Скарга обґрунтована тим, що 29.08.2008 Вінницьким районним судом видано судовий наказ №2-н-180/08 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Альянс Україна» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 41 856,04 грн. 13.05.2009 стягувач пред`явив судовий наказ до виконання до Відділу ДВС Вінницького РУЮ, яким проводилися періодичні стягнення заборгованості з боржників. Ухвалою Вінницького районного суду від 30.05.2014 замінено стягувача у виконавчому провадженні КС «Альянс Україна» на ОСОБА_3 15.10.2014 за заявою ОСОБА_3 Вінницьким районним судом надано дозвіл на видачу дубліката виконавчого листа по справі №2-н-180/08 та поновлено пропущений строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання. 28.12.2017 КС «Альянс Україна» звернулося до Відділу ДВС із заявою про повідомлення про стан виконання судового наказу №2-н-180/08 та отримало відповідь, що 30.06.2011 виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повторно не надходив. В липні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання. Ухвалою Вінницького районного суду від 09.08.2018 заяву задоволено. Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 31.10.2018 ухвалу суду першої інстанції скасовано, постановлено нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено. 28.01.2020 старшим державним виконавцем Киричук В. Ф. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу №2-н-180/08, виданого 16.08.2019. Заявник вважає таку постанову державного виконавця незаконною, оскільки виконавчий документ було подано за межами трирічного строку на його пред`явлення до виконання. Окрім того, первісний судовий наказ державним виконавцем було направлено за місцем роботи боржників, де проводилися відповідні відрахування в рахунок погашення заборгованості та всі кошти перераховувалися стягувачу КС «Альянс Україна». Станом на сьогоднішній день заборгованість погашена в повному обсязі. Заявник також вказує, що державним виконавцем не було йому направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що позбавило його можливості оскаржити цю постанову. Копію постанови він отримав лише 01 червня 2020 року і через карантинні заходи не мав можливості вчасно подати скаргу на дії державного виконавця. Окрім того, зазначає, з 16 липня 2020 року Законом України №731-ІХ змінено перебіг процесуальних строків. На підставі викладеного просив суд поновити строк на подання скарги до суду, визнати дії державного виконавця Киричук В. Ф. щодо відкриття виконавчого провадження неправомірними, визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2020, зобов`язати державного виконавця відмовити у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05 серпня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Киричук В. Ф. - залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вказана скарга подана із пропуском встановленого ст. 449 ЦПК України строку, викладені заявником причини пропуску строку звернення до суду із цією скаргою судом визнаються неповажними, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 126 ЦПК України скарга підлягає залишенню без розгляду.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 05 серпня 2020 року, справу напрати до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки з вказаною ухвалою не погоджується, вважає її незаконною та такою, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права та перешкоджає доступу на право звернення до суду за захистом своїх прав.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що у поданій до суду першої інстанції скарзі ним було зазначено, що державним виконавцем не було направлено на його адресу постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2020, що позбавило його можливості оскаржити дії державного виконавця. Вказав, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження отримав лише 01 червня 2020 року разом із судовою повісткою до Вінницького районного суду Вінницької області, а у зв`язку з введеними на території України карантинними заходами, не мав можливості подати скаргу вчасно, тому просив поновити строк на подання скарги на дії державного виконавця та скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Вважає, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суд дійшов неправильного висновку про відсутність підстав для поновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця. Разом з тим, просить прийняти до уваги, що починаючи з березня 2020 року та по даний час на території України впроваджено карантинні заходи, а оскільки він проживає в селі, тому не мав змоги скористатись послугами адвоката, отримати належну консультацію з приводу цієї справи, що позбавило його можливості оскаржити дії державного виконавця у десятиденний строк.

Стягувач ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 05 серпня 2020 року без змін. Зазначив, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а ухвала суду першої інстанції постановлена судом без порушення норм матеріального та процесуального права на законних підставах, оскільки ще в лютому 2020 року ОСОБА_1 надав старшому державному виконавцю Киричук В. Ф. постанову Апеляційного суду Вінницької області від 31.10.2018, що свідчить проте, що йому було відомо про постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2020 № 61013143 ще у лютому 2020 року, а тому він пропустив строки на оскарження цієї постанови.

ОСОБА_3 та старший державний виконавець Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Киричук В. Ф. надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За правилами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Залишаючи скаргу без розгляду, суддя свій висновок мотивував тим, що з матеріалів скарги ОСОБА_1 вбачається, що оскаржуване ним рішення державного виконавця отримано 01 червня 2020 року, а відповідну скаргу спрямовано до суду засобами поштового зв`язку лише 22 липня 2020 року. З огляду на те, що заявник не вказує яким чином він отримав копію оскаржуваної постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, суд дійшов до висновку, що даний документ ним було отримано безпосередньо у Відділі ДВС. Тобто, з урахуванням положень ст. 449 ЦПК України, заявник міг скористатися своїм правом на оскарження рішення державного виконавця протягом десяти днів з дати коли він дізнався про своє порушене право. Проте, зробив це лише 22 липня 2020 року, тобто після спливу більш ніж місяць після отримання копії оскаржуваної постанови державного виконавця. Разом із тим, посилання заявника на норми ЗУ №731-ІХ, який вступив в силу з 16 липня 2020 року, і яким продовжено процесуальні строки на період дії карантину, суд вважає безпідставними, оскільки право заявника на оскарження постанови державного виконавця закінчилося ще до вступу вказаного закону в дію.

Однак з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Відповідно до статей 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За правилами статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

У поданій до Вінницького районного суду Вінницької області скарзі ОСОБА_1 посилається на ті обставини, що державним виконавцем не було йому направлено копію постанови 28.01.2020 про відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу №2-н-180/08, виданого 16.08.2019, що позбавило його можливості оскаржити цю постанову.

Так, відповідно до положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. на час виникнення правовідносин) боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що копію постанови він отримав лише 01 червня 2020 року разом із судовою повісткою до Вінницького районного суду і через карантинні заходи не мав можливості вчасно подати скаргу на дії державного виконавця.

Суд першої інстанції у своїй ухвалі зазначив про те, що оскаржуване заявником рішення державного виконавця отримано 01 червня 2020 року, а відповідну скаргу спрямовано до суду засобами поштового зв`язку лише 22 липня 2020 року. З огляду на те, що заявник не вказує яким чином він отримав копію оскаржуваної постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, суд дійшов до висновку, що даний документ ним було отримано безпосередньо у Відділі ДВС.

Судова колегія перевіряючи доводи скарги ОСОБА_1 про не направлення останньому постанови про відкриття виконавчого провадження встановила, що згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення заявник 29.05.2020 отримав скаргу ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність державного виконавця Киричук В. Ф. щодо винесення постанови від 28.02.2020 №61013143 «Про закінчення виконавчого провадження» разом з судовою повісткою про виклик до суду 19.06.2020 та додатками, які містили постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2020 (т.1 а. с. 219).

Однак, суд першої інстанції вказані докази не дослідив та не надав їм свою оцінку.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається з закінченням строку, встановленого законом або судом.

Проте 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30 березня 2020 року, яким доповнено Розділ ХІІ Прикінцеві положення Цивільного процесуального кодексу України пунктом 3 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

11 березня 2020 року постановою Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу (COVID-19)» через спалах у світі коронавірусу з 12 березня до 03 квітня 2020 року в Україні було введено карантин, який продовжено до 24 квітня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2020 року №255, а в подальшому - до 11 травня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року №291 та до 22 травня 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 року №343, до 22 червня 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, до 31 липня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року №500, до 31 серпня 2020 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-ІХ від 18 червня 2020 року (далі Закон №731-ІХ від 18 червня 2020 року), яким внесені зміни, зокрема у пункт 4 розділу X «Прикінцеві положення» ГПК України, пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України та пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №731-ІХ від 18 червня 2020 року процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» ГПК України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Оскільки Закон України № 731-ІХ від 18 червня 2020 року набрав чинності 17 липня 2020 року, тому процесуальні строки, які були продовжені Законом України № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються 06 серпня 2020 року.

Отже, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про пропуск заявником строку звернення із даною скаргою до суду є передчасним.

За правилами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду до скасування із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 379, 381-382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 05 серпня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2020 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник