КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи №754/5126/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Музичко С.Г

при секретарі Кемському В.В.

за участю: заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року, постановлену під головуванням судді Деснянського районного суду м. Києва Грегуль О.В.,

у цивільній справі №754/5126/19 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Згурівська селищна рада Київської області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

в с т а н о в и л а:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з із заявою, в якій просила встановити факт спільного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 у період часу з 2007 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 однією родиною.

В обґрунтування заяви зазначала, що після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді житлового домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . Іншихспадкоємців за законом, окрім неї, немає. Однак, нотаріус не може оформити спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений рішенням суду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року вказану заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою, заявник, подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просила ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказуючи при цьому на порушення судом норм процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Заявник та її представник в судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.

Зацікавлена особа будучи повідомленою про розгляд справи у встановленому законом порядку в судове засідання не з`явилася, поважність причин своєї неявки суду не повідомила.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб що не з`явилися в силу положень ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту проживання однією сімєю необхідно заявнику для оформлення спадщини, тобто існуванням та вирішенням спору про право.

Розглядаючи справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

З урахуванням положень постанов Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995року та « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року доводами апеляційної скарги заявника є необґрунтованість висновку суду першої інстанції, так як прийшовши до висновку щодо наявності спору про право, суд не зазначив в ухвалі який саме спір та між ким існує та хто із спадкоємців оспорює право заявника на прийняття спадщини. З урахуванням того, що нею додано до матеріалів справи лист нотаріуса щодо відсутності даних про звернення з заявами про прийняття спадщини інших осіб після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , а також видання правовстановлюючих документів щодо підтвердження отримання спадщини.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не грунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право ( висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі N 761/16799/15-ц (провадження N 14-139цс18)).

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петутіна Ю.О. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 на підставі якої приватним нотаріусом була зареєстрована спадкова справа у спадковому реєстрі за номером 14/2019, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 54). Інших заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходило, свідоцтв про право на спадщину не видавалося (а.с. 61).

Також у ході розгляду справи заявником були надані наступні документи: рішення Згурівської селищної ради Київської області п`ятого скликання від 07 листопада 2006 року № 55 за яким, ОСОБА_1 була призначена піклувальником над інвалідом дитинства 2 групи ОСОБА_3 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ( а.с. 10).

Та довідка Ольшаницького психоневрологічного інтернату з тексту якого вбачається, що з 06.06.2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_2( день смерті) ОСОБА_3 був зарахований та поставлений на всі види утримання в Ольшанському психоневрологічному інтернаті за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с 83).

Заявник звертаючись до суду, просила встановити факт родинних відносин, а саме: факт спільного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі ОСОБА_1 у період часу з 2007 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 однією родиною.

Наявність зазначених вище документів, на думку колегії суддів, саме по собі, не може свідчити про відсутність спору про право, щодо встановлення факту, що має юридичне значення, тобто існує спір про право. Так як спадкодавець на час своєї смерті перебував в державній установі ( інтернаті), а заявник у відповідності до рішення заінтересованої особи була визначена як піклувальник ОСОБА_3 і доказів зміни її соціального статусу на час смерті спадкодавця матеріали справи не містять.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів апеляційної скарги нема.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: