Справа № 591/5141/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В.

за участю секретаря - Гладкової С.В., представника відповідачки-позивачки - ОСОБА_1 , позивача-відповідача - ОСОБА_2 , представника позивача-відповідача - адвоката Прихожай Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради служба у справах дітей Лебединської районної державної адміністрації Сумської області про визначення місця проживання дитини, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини;

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 до звернувся з позовом до ОСОБА_3 , про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 був за реєстрований 12 серпня 2006 року, рішенням Лебединського районного суду Сумської області 3 січня 2018 року шлюб розірваний.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

З початку 2017 року з відповідачкою ОСОБА_3 не проживають разом, їх син мешкає з відповідачкою. На даний час відповідачка із сином мешкають в с.Бишкінь Лебединського. району Сумської області, хоча зареєстровані за місцем мого проживання АДРЕСА_1 . Відповідачка створила нову сім`ю та знаходиться в стані вагітності. Він добровільно регулярно надає дитині матеріальну допомогу, купує синові все необхідне, дарує йому подарунки. Позивач намагається постійно підтримувати зв`язок з сином, але якщо раніше відповідачка надавала можливість відвідувати дитину, перебувати разом з сином за місцем мого проживання декілька днів, то на даний час вона забороняє це робити та він має можливість тільки кожен день спілкуватися з сином по телефонному зв`язку.

У зв`язку з цими обставинами він вимушений був звертатися до органів поліції та до служби у справах дітей Лебединської районної державної адміністрації, але ніякої допомоги не отримав та йому було рекомендовано звертатися до суду , що підтверджується копіями відповідних відповідей зазначених органів.

Він не судима особа, позитивно характеризується, є учасником бойових дій АТО і ООС, має відзнаки президента України.

Квартира, в якій зареєстрований та мешкає, де зареєстрована відповідачка та син, належить на праві власності його матері - ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності та копією довідки про склад сім`ї. Квартира двокімнатна, в ній обладнано спальне місце для дитини та є все необхідне для навчання та відпочинку дитини. Його мати працює завідуючою бібліотекою школи №15, по характеру своєї роботи постійно спілкується з дітьми, має навики у вихованні, за що отримувала нагороди. Рядом з місцем його проживання знаходиться навчальний заклад з гарними умовами для навчання, дитяча поліклініка та інше.

При вирішенні питання про проживання дитини із позивачем, син зможе навчатися в школі м. Суми, відвідувати спортивні секції, басейн, займатися танцями, бо він прагне цим займатися. Дитина часто хворіє, їй необхідно постійне спостерігання у лікарів, відповідне лікування, яке також краще надавати за місцем реєстрації сина, тобто в м. Суми.

Але на даний час дитина перебуває без реєстрації разом з відповідачкою в с.Бішкінь Лебединського району Сумської області. Належних умов для розвитку, виховання за місцем перебування дитини немає. За інформацією, яку він маю, відповідачка з сином проживає у свого співмешканця, які умови створені для їх сина , йому невідомо. В зазначеному селі для розвитку дитини взагалі немає ніяких можливостей, весь час дитина проводить просто на вулиці села. Також немає належних умов для відпочинку, навчання, оздоровлення та інше.

Відповідачка працює, але її дохід значно менше, ніж його дохід, тому вважає, що це також має значення для інтересів дитини.

За характером своєї роботи він зможу приділяти синові більше уваги, ніж відповідачка, яка цілий день знаходиться на роботі та не має можливості приглядати за дитиною.

Тому він просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі мною за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що вона не визнає заявлені ОСОБА_2 вимоги, після припинення шлюбних стосунків відповідач погодився за спільною згодою визначити місце проживання сина разом зі нею. Але після того як вона звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу відповідач став заперечувати таку домовленість. З 2016 року вони із відповідачем проживаємо окремо, малолітній син проживає разом з нею по АДРЕСА_2 .

З вересня 2016 року по 24.05.2019 року син відвідував дошкільний навчальний заклад (ясла садок) «Чайка» м. Лебедин Сумської області.

З 01 вересня 2019 року син навчається у 1 класі Лебединської ЗОШ І-ІП ступенів № 5 Лебединської міської ради Сумської області.

07 червня 2019 року нею було укладено шлюб з ОСОБА_7 .

У другому шлюбі у неї народився син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У них повноцінна родина син ОСОБА_5 забезпечений всім необхідним для фізичного, духовного та розумового розвитку, для нього створені всі необхідні умови проживання, навчання та відпочинку. Дитина зростає у повноцінній сім`ї у лобові та гармонії. У сина склалися дуже добрі та дружні стосунки із її чоловіком вони проводять багато часу разом.

Житлово-побутові умови та матеріальне становище сім`ї є добрими вони проживають у газифікованому будинку з усіма зручностями син має власну кімнату, яка облаштована виключно із урахуванням його потреб, інтересів та власних побажань.

Визначення місця проживання сина разом із батьком фактично є переміною місця проживання дитини, зміна звичного способу життя, зміна навчального закладу, зміна звичного кола спілкування, що вкрай негативно вплине на сина.

Малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дуже прив`язаний до малолітнього брата, розлучення братів негативно відобразиться на психологічному стані .

У неї із сином дуже тісний зв`язок, дружні стосунки син прихильний до матері та не хоче проживати разом з батьком, зміна місця проживання зашкодить його інтересам та порушить його права.

Тому вона просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 .

Під час судового розгляду були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

12 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області було зареєстровано шлюб між позивачем-відповідачем ОСОБА_10 та відповідачкою-позивачкою ОСОБА_3 , на той час ОСОБА_3 що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 12 серпня 2006 року, актовий запис № 1441 (а.с.156).

Від шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про, що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції 12.03.2013 року, актовий запис № 324. (а.с. 167).

3 січня 2018 року рішенням Лебединського районного суду Сумської області шлюб було розірвано, цивільна справа №580/2078/17 (а.с.158).

З вересня 2016 року по 24.05.2019 року ОСОБА_5 відвідував дошкільний навчальний заклад ясла садок «Чайка» м. Лебедин Сумської області, що підтверджується довідкою навчального закладу № 74 від 03.09.2019 року. (а.с. 162).

З 1 вересня 2019 року ОСОБА_5 навчається у 1 класі Лебединської ЗОШ І-ІП ступенів № 5 Лебединської міської ради Сумської області, що підтверджується довідкою з навчального закладу № 239 від 03.09.2019 року. (а.с.163)

7 червня 2019 року відповідачкою-позивачкою був укладений шлюб з ОСОБА_7 , що встановлено з свідоцтва про шлюб (а.с.165).

У другому шлюбі у відповідачки-позивачки народився син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.166).

З довідки сільського голови с. Бишкінь Лебединського району Сумської області від 6 лютого 2020 року (а.с.160) встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 та має склад сім`ї: ОСОБА_7 - чоловік; ОСОБА_8 - син; ОСОБА_5 - син.

З договору дарування житлового будинку від 30 травня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Лисенко В.Ф. (а.с.167-168), витягу з державного реєстру речових прав на майно (а.с.169), договорів дарування земельної ділянки від 30 травня 2019 року посвідченого державним нотаріусом Лисенко В.Ф. (а.с.170-171, 173-174, 176-177); витягів з державного реєстру речових прав на майно (а.с.172,175,178), технічного паспорту на будинок з надвірними побудовами (а.с. 179-182) встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 має у власності садибу по АДРЕСА_2 у складі якої є житловий будинок площею 65,8 кв.м.

З висновок органу опіки та піклування Лебединської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 від 19 лютого 2020 року (а.с. 196-198) судом встановлено, що орган опіки та піклування Лебединської районної державної адміністрації були досліджені обставини, щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 . Органом опіки та піклування було встановлено, що малолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 у селі Бишкінь Лебединського району Сумської області. Згідно психолого-педагогічної характеристики виданої Лебединською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №5 Лебединської міської ради Сумської області від 27.01.2020 №20 вбачається, що ОСОБА_5 навчається в Лебединській загальноосвітній школі І-ІП ступенів № 5 у першому класі з 2 вересня 2019 року. Ставлення до навчання у дитини позитивне. ОСОБА_5 володіє учбовим матеріалом на достатньому рівні. Навчається в повну міру своїх сил. Має довільну змішану пам`ять, добре запам`ятовує учбовий матеріал. Виявляє наочно-образне та логічне мислення. На уроках активний, намагається правильно виконувати завдання, але не завжди уважний. Хлопчик володіє достатнім словниковим запасом, який використовує в активному мовленні. Любить уроки малювання та фізкультури. У школу ходить із задоволенням. Фізичний розвиток відповідає віковим нормам. Має добрий загальний розвиток. За характером ОСОБА_5 веселий, товариський, жвавий, доброзичливий, активний, самостійний, працелюбний, легко йде на контакт з однолітками та вчителями. В колективі добре спілкується з усіма, має багато друзів у класі та підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. До виконання громадських доручень ставиться відповідально. ОСОБА_5 властивий вияв позитивних емоцій, непосидючість. З дитиною проведена психодіагностична робота. За результатами методик «Малюнок сім`ї» та «Незакінчені речення» можна зазначити, що ставлення ОСОБА_5 до обох батьків однакове, виявляє бажання спілкуватися з татом ОСОБА_2 і татом ОСОБА_7 . Зі слів хлопчика ставлення в родині добрі, багато часу проводять всі разом. Щодо місця проживання, то хлопчик надає перевагу проживанню з мамою.

До школи та зі школи ОСОБА_5 приводять та забирають мама, бабуся та тато ОСОБА_7 . Біологічний тато ОСОБА_2 жодного разу не з`являвся до школи і не цікавився справами сина. Зовнішній вигляд хлопчика доглянутий, охайний. Пропуски занять без поважних причин відсутні, лише по хворобі. Мама, бабуся та тато ОСОБА_7 приділяють належну увагу навчанню та вихованню сина, намагаються бути в курсі шкільних справ, телефонують і кожного дня приходять до школи.

29.01.2020 працівником служби у справах дітей Лебединської районної державної адміністрації обстежено умови проживання матері ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті чого встановлено, що житлово-побутові умови проживання сім`ї задовільні. Родина проживає у власному житловому будинку, який належить на праві власності, будинок опалюється як газовим, так і дров`яним опаленням, у кімнатах прибрано, чисто, тепло. У малолітнього ОСОБА_5 є своя кімната, в якій є місце для відпочинку, навчання та ігор. Дитина забезпечена одягом, взуттям, шкільним приладдям іграшками в повній мірі.

Працівниками Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради 06.02.2020 здійснено обстеження умов проживання батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті чого встановлено, що умови проживання задовільні. В квартирі створені умови для проживання в ній малолітнього ОСОБА_5 .

Працівником служби у справах дітей Лебединської районної державної адміністрації 29.01.2020 проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_5 , в результаті чого з`ясовано, що дитина виявляє прихильність як до матері, так і до батька. Хлопчик хоче бачитися та спілкуватися з батьком, повідомив, що постійно спілкується з татом ОСОБА_2 по телефону, батько приїздив до нього лише декілька разів, але проживати малолітній ОСОБА_5 хоче з мамою ОСОБА_3 .

Працівниками Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради проведена бесіда з ОСОБА_2 щодо з`ясування причин, які спонукали його звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5 разом з ним. Зі слів ОСОБА_2 , його колишня дружина чинить перешкоди у зустрічах з сином. Він спілкується з ОСОБА_5 лише по телефону або в присутності ОСОБА_3 . Виходячи з вищевикладеного, в результаті проведених бесід з дитиною та психодіагностичної роботи, вивчення житлово-побутових умов проживання та враховуючи те, що малолітній ОСОБА_5 від народження постійно проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Лебединської районної державної адміністрації дійшов висновку про доцільність визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 разом з матір`ю ОСОБА_3 .

З листа в.о. начальника управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради з додатками актом обстеження умов проживання від 6 лютого 2020 року та листа на адресу Служби у справах дітей Лебединської РДА від 6 лютого 2020 року, щодо проведеної бесіди з ОСОБА_2 (а.с.234-237) судом встановлено, що Службою у справах дітей Сумської міської ради були обстежені умови проживання позивача-відповідача та проведено бесіду з ОСОБА_2 на підставі чого було вирішено за можливе визначити місце проживання ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_2 .

З витягу з реєстру платників єдиного податку від 8 грудня 2017 року (а.с.9), податкової декларації платника єдиного податку за 2018 рік (а.с.10) встановлено, що позивач-відповідач ОСОБА_2 зареєстрований підприємцем та сплатив єдиний податок з свого доходу, який за 2018 рік склав 96000 грн.

З довідки ТОВ «Тех-комсервіс» (а.с.11), встановлено, що станом на 10 червня 2019 року по адресі АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали ОСОБА_17 , яка є власником квартири, її син ОСОБА_2 , колишня невістка ОСОБА_3 та онук ОСОБА_5 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №55815150 (а.с.12) та технічного паспорту на квартиру (а.с.13,14) судом встановлено, що власником двокімнатної квартири по адресі АДРЕСА_1 є ОСОБА_17 .

Також судом встановлено, що у сторін у 2017 році існував спір, щодо часу побачень батька з дитиною, про що свідчать відповіді з Лебединського ВП Сумського РВП ГУНП України у сумській області (а.с.5) та протоколу №13 Комісії з питань прав дитини від 12 грудня 2017 року (а.с.16-17) та довідок виконавчого комітету Лебединської міської ради (а.с.18-20).

У ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції «Про захист прав людина і основоположних свобод» передбачено, що кожна, яка законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування та свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно із законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому, як правильно вважала колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною 2 статті 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із частиною 4 статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до статті 153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 статті 155 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Отже, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Частинами 1, 2 стаття 161 Сімейного Кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). При визначенні місця проживання дитини судами необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина має бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку іншим обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Згідно висновку про визначення місця проживання дитини Лебединської районної державної адміністрації вбачається, що за місцем фактичного проживання дитини відповідачкою-позивачкою створені всі належні умови для життя дитини, тому служба не заперечує проти визначення місця проживання малолітньої дитини, разом з матір`ю. Окрім того, спільно з відповідачкою-позивачкою ОСОБА_3 крім ОСОБА_5 проживає її друга дитина, від іншого шлюбу, ОСОБА_8 , а за умови визначення проживання ОСОБА_5 разом з батьком брати будуть розлучені і проживатимуть окремо.

Таким чином, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, керуючись положеннями Конвенції про права дитини (в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дитини, уваги і турботи батьків, розвитку дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, а також ураховуючи особливу прихильність, бажання та фактичне місце проживання сина з матір`ю, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дитини за постійним місцем проживання матері.

А за таких обставин суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити та визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначенння місця проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого - АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючої АДРЕСА_2 судові витрати - витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Лебединський районний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 02.10.2020

Суддя Бакланов Р. В.