Справа №333/6507/19
Пр. №2/333/575/20

РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Бобко О.В., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом про зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 29.10.1993 року, виданого виконавчим комітетом Комунарської районної Ради народних депутатів. В квартирі зареєстрований без права проживання відповідач, який є рідним братом позивачки. З березня 2019 року по теперішній час відповідач ОСОБА_2 в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає.

У зв?язку з чим позивач просила зняти з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_2 .

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що позивач його не пускає до квартири.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 29.10.1993 року, виданого комітетом Комунарської районної Ради народних депутатів, ксерокопією технічного паспорту, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкту нерухомого майна, копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Як на підставу звернення до суду позивач послалася на неможливість зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в досудовому порядку, так як відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстраційного обліку.

З`ясовуючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в контексті вимог ст.16 ЦК України позивачем невірно обраний спосіб захисту з огляду на наступне.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст.3 ЦПК України,ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суб?єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1)визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Разом з тим, зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, належним способом захисту є позбавлення особи права на користування житловим приміщенням.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач в квартирі не проживає понад передбачені законодавством строки, чим чинить перешкоди власнику квартири позивачу у здійсненні нею права власності.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в постанові від 16.01.2012 року у справі №6-57 цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сімї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання предявивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

У зв?язку з цим, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог примусового зняття з реєстрації відповідача, оскільки позивачем невірно вибрано спосіб захисту.

Крім того, рішення про зняття з реєстрації приймається уповноваженими посадовими особами органів реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Оскільки позивач не зверталась до органів реєстрації, а також орган реєстрації не є відповідачем у цій справі, суд вважає, що вимога про зняття відповідача з реєстрації є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16 ЦК ст. ст. 3, 4,11, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 вересня 2020 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Ю.Р.Піх