Справа № 703/2594/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

секретар судових засідань Бондаренко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та його поділ

встановив:

04 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить: визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 950 гривень та правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 лютого 1984 року вона та відповідач уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 . Під час перебування у шлюбі, відповідачу на сім`ю з трьох осіб за рішенням виконавчого комітету від 09 липня 1987 року №246-а виданий ордер №039366 серії А на заселення кооперативної квартири по АДРЕСА_1 , житлово-будівельного кооперативу «Оризон». Пайовий внесок за квартиру повністю сплачений за рахунок коштів подружжя. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 був пайщиком кооперативу «Оризон», спірна квартира була оформлена на нього. У вказаному ордері членами сім`ї були зазначені: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та син сторін. В подальшому, після повної сплати пайового внеску, сторони 07 березня 1989 року розірвали шлюб, однак залишилися проживати разом у спірній квартирі та вести спільне господарство. 17 жовтня 1992 року сторони знову уклали шлюб, який станом на день звернення до суду з даним позовом не розірваний. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася донька ОСОБА_4 .

Рішенням №163 виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 13 березня 2007 року надано дозвіл Смілянському відділку комунального підприємства «Черкаська обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» оформити свідоцтво про право власності на кооперативну квартиру, що розташована у АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 . 15 квітня 2007 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, що розташована за вищевказаною адресою.

На даний час сторони проживають разом, однак шлюбні стосунки між ними припинені, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Враховуючи, що пай за спірну квартиру внесений сторонами як подружжям у ЖБК «Оризон» у період шлюбу, за рахунок спільних коштів подружжя, спірна квартира є спільною власністю позивача та відповідача, однак добровільно вирішити питання розподілу майна відповідач відмовляється, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 21 серпня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та на їх задоволенні наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги щодо визнання квартири спільним майном подружжя та її поділу визнає. Крім того просив, в зв`язку з визнанням ним позовних вимог, стягнути з нього половину сплаченого позивачем судового збору, а також вважає обґрунтованими витратами позивача на правничу допомогу є 1000 гривень. При цьому, заявлена позивачем сума зазначених витрат у розмірі 10000 гривень не може бути визнано обґрунтованою, оскільки фактично спору між ним та позивачем щодо поділу своєї квартири не було, а лише не склалося вирішити це питання у позасудовому порядку. При цьому, справа розглядається у спрощеному порядку, в зв`язку з чим є нескладною, відтак необхідність у наданні правничої допомоги позивачу в судовому засіданні відсутня. Зазначені обставини, на його думку, свідчать про безпідставність покладення на нього такої неспіврозмірної суми на відшкодування витрат позивача на правничу допомогу.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, яка викладена у заявах про розгляд справи без їх участі, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлю щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 від 23 червня 2020 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 25 лютого 1984 року уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Пурпурівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис №2. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила своє прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.13).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом ЗАГС м. Сміла Черкаської області 15 листопада 1985 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

Відповідно до архівного витягу №334/04-12, виданого Архівним відділом виконавчого комітету Смілянської міської ради 03 червня 2020 року, рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради народних депутатів від 09 липня 1987 року №246-а «Про розподіл квартир в 78-квартирному житловому будинку ЖБК «Оризон» по АДРЕСА_2 », вирішено розподілити жилу площу в ЖБК по АДРЕСА_3 наступним працівникам заводу ОСОБА_2 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_4 , житловою площею 24,94 кв.м. та кухня, склад сім`ї: 3 чоловіки дружина ОСОБА_1 ; син ОСОБА_3 . Зняти з квартирного обліку (а.с.17).

Згідно ордеру на житлове приміщення №039366 серії А, виданого ОСОБА_2 з сім`єю із 3 чоловік, йому, на підставі вищевказаного рішення, надано право на зайняття житлового приміщення житловою площею 26,94 кв.м., яке складається з 2-х кімнат, за адресою: АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: дружина ОСОБА_1 ; син ОСОБА_3 (а.с.16).

Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 09 листопада 2000 на ім`я ОСОБА_1 , остання з 05 серпня 1987 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-8).

Відповідно до довідки №30/466, виданої обслуговуючим кооперативом «Оризон» 25 травня 2020 року, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає з 1987 року в квартирі АДРЕСА_5 , власником кооперативної квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_2 , згідно рішення виконкому від 09 липня 1987 року №246. Пайові внески за квартиру виплачені повністю в сумі 8368 рублів 00 копійок. Будинок зданий в експлуатацію в 1987 році, квартира двокімнатна, житлова площа 26,94 кв.м., загальна площа 49,5 кв.м. (а.с.20).

Позивач у своєму позові заявила, а відповідач не заперечував та визнав, що пай за спірну квартиру внесений у ЖБК «Оризон» сторонами як подружжям у період шлюбу, за рахунок спільних коштів подружжя.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

07 березня 1989 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, актовий заспис №66 від 07 березня 1989 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого відділом ЗАГС м. Сміла Черкаської області 17 жовтня 1992 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 17 жовтня 1992 року, актовий запис №503 (а.с.15).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого відділом РАГС м. Сміла Черкаської області 17 вересня 1997 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №481 (а.с.12).

Відповідно до архівного витягу №335/04-12, виданого Архівним відділом Смілянської міської ради 03 червня 2020 року, рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 13 березня 2007 року №163 «Про оформлення свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 » надано дозвіл Смілянському відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» оформити свідоцтво про право власності на кооперативну квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на підставі довідки обслуговуючого кооперативу «Оризон» від 14 грудня 2006 року №732 (а.с.18).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_6 від 15 квітня 2007 року, на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 13 березня 2007 року №163, власником квартири АДРЕСА_5 , є ОСОБА_2 (а.с.19-зворот).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14676313 від 24 травня 2007 року, Смілянським відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 04 травня 2007 року прийнято рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_5 (а.с.19).

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що квартира АДРЕСА_5 , хоча і належить на праві власності відповідачу, однак пай за неї внесений сторонами як подружжям у ЖБК «Оризон» у період шлюбу та за рахунок їх спільних коштів, суд приходить до висновку, що спірна квартира є спільною власністю позивача та відповідача.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Згідно ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст.22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст.28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Відповідно до ст.29 КпШС України, якщо подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.

Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч.2, 3 ст.325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Зазначені норми свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Частки чоловіка та дружини є рівними.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, Верховного Суду від 06 лютого 2018 року №235/9895/15, від 05 квітня 2018 року №404/1515/16-ц, та Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року №372/504/17.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні, в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Відповідно до дубліката квитанції №0.0..1 від 31 липня 2020 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 850 гривень 00 копійок.

Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 425 гривень 00 копійок.

Крім того, приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 425 гривень 00 копійок. Така сума є різницею між розміром сплаченого позивачем судового збору та його частиною, яка підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

При цьому, доказів сплати позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою у розмірі 950 гривень, як це зазначено у позовній заяві, матеріали справи не містять.

Також, позивач просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрат по оплаті правничої допомоги.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У позовній заяві позивачем, у відповідності до п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України, зазначено орієнтовний розрахунок понесених судових витрат, зокрема, на правничу допомогу, а також те, що деталізований розрахунок надання правничої допомоги та підтверджуючі документи будуть подані до суду.

Однак, станом на день розгляду справи по суті, будь-яких доказів, які підтверджують понесені нею витрати по оплаті правничої допомоги, позивачем не надані, в зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, згідно ст.22, 28, 29 КпШС України, ст.60, 61, 63, 65,, 68, 70, 71 СК України, ст.319, 321, 328, 355, 368 ЦК України, та керуючись ст.15, 16, 76, 81, 82, 89, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та його поділ - задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_5 , спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_5 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 31 липня 2020 року за дублікатом квитанції №0.0..1 в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, тобто в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , судові витрати по оплаті судового збору за подачу позову в сумі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_8 понесених судових витрат на правничу допомогу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Головуючий Т.В. Ігнатенко