Справа № 691/929/20
Провадження № 2-о/691/63/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судових засідань Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник посилається на те, що вона, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та проживала з останнім по АДРЕСА_1 . Останнім часом ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство.

29.07.2020 року вона звернулась до Шевченківського УП ГУНП в м. Києві із заявою про сімейне насильство, підставою для даного звернення було те, що ОСОБА_2 вдарив її в груди, душив подушкою та висловлювався нецензурною лайкою в її адресу, а внаслідок вигнав з квартири.

У них є маленька донька, 08.06.2020року, яка перебуває на грудному годуванні. Незважаючи на це, ОСОБА_2 регулярно застосовував до неї домашнє насильство, не допускав до дитини, не дозволяв купати, а робив це разом зі своєю матір`ю, прогулянки з дитиною на вулиці проводились тільки в присутності матері ОСОБА_2 ..

28.07.2020 року ОСОБА_2 вигнав її на вулицю без дитини, де вона провела всю ніч. Дитина на той час, не отримувала грудного харчування, а на її прохання погодувати дитину ОСОБА_2 відповів, що буде годувати її дитячою сумішшю. Такі дії ОСОБА_2 зробили нестерпним її життя, вона постійно находилась в стресі та побоювалась за життя своє та дитини.

29.07.2020 року працівники Шевченківського УП ГУПН в м.Києві, які виїжджали на її виклик, провели з ОСОБА_2 профілактичну бесіду та склали протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього за ч. 1 с.173-2 КУпАП.

03.08.2020 року ОСОБА_2 продовжив вчиняти домашнє насильство, яке полягало в тому, що він не давав їй дитину та погрожував. Працівниками Шевченківського УП ГУПН в м. Києві, які виїжджали на її виклик, було винесено терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 , а її разом із дитиною було поміщено до кризової кімнати.

Посилаючись на вищенаведене, просила заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче не менше 500 метрів до місця її проживання (перебування) по АДРЕСА_2 - протягом шести місяців; заборонити ОСОБА_2 наближатися до її тимчасового місця проживання по АДРЕСА_3 - протягом шести місяців; заборонити ОСОБА_2 відвідувати дитину ОСОБА_4 - протягом шести місяців; заборонити ОСОБА_2 вести з нею листування та контактувати через інші засоби зв`язку, як особисто так і через третіх осіб - протягом шести місяців;

В судовому засіданні заявник вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що в зв`язку з такою поведінкою ОСОБА_2 змушена була разом з дитиною переїхати на місце проживання свої батьків в с. Журавка, де зараз і перебуває. При цьому зауважила, що побоюючись за своє та життя дитини постійно перебуває в стресі та зазнає психологічних страждань, проте прикладів насильства з боку ОСОБА_2 під час її перебування в с. Журавка не навела.

В судовому засіданні заінтересована особа заперечував щодо задоволення заяви, та пояснив, що домашнього насильства не вчиняв, а заявниця є особою психічно неурівноваженою та вводить суд в оману. Він не є особою, залежною від алкоголю та наркотиків, має постійне місце проживання та переймається виключно здоров`ям їхньої доньки.

Суд, вислухавши заявника,заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи, вважає наступне.

Згідно ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання(перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема, особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Згідно ст. 350-3 ЦПК України, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Відповідно до ст. 350-4 ЦПК України, в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідност.350-5ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 . З останнім мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з негативною поведінкою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 забрала дитину та переїхала з м. Києва проживати до своїх батьків у будинок по АДРЕСА_2 , де проживає і в даний час. ОСОБА_2 залишився проживати в м. Києві.

Згідно листа начальника Шевченківського УП ГУПН в м. Києві від 11.08.2020 року, з ОСОБА_2 29.07.2020 року було проведено профілактичну бесіду та складено відносно останнього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 с.173-2 КУпАП. 03.08.2020 року за результатами виїзду на виклик заявниці, працівниками поліції повторно було проведено профілактичну бесіду та винесено терміновий заборонний припис ОСОБА_2 .

Зазначені обставини також підтверджуються копією листа начальника Шевченківського УП ГУПН в м. Києві від 06.08.2020 року, адресованого заявниці.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було, а відповідно існування інших обставин, ані ж тих, що зазначені в заяві, належними та допустимими доказами не підтверджено. При цьому, суд, не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 про витребування відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, що виїжджали на виклики 29.07.2020 року та 03.08.2020 року, та допит їх в якості свідків щодо подій, які відбулися в зазначені дати в квартирі та біля будинку, де мешкають сторони, оскільки ця інформація висвітлена у вищезгаданому листі начальника Шевченківського УП ГУПН в м. Києві від 11.08.2020 року.

Як визначено п. 3, 6, 7, 8 та 14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи

Враховуючи викладене вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис, за своєю суттю, не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання.

Приписами пунктів 5 та 6 частини 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків, зокрема: заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ч.1 ч.2 ст. 350-6ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявником та її представником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, є недостатньо обґрунтованими, проте, на думку суду, є необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього одного обов`язку, встановленого ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 9, 10, 12,13, 17, 18, 76 - 81, 258, 259, 263-265, 350-1 - 350-6 ЦПК України, ст. 1, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити частково. Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає по АДРЕСА_1 .

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає по АДРЕСА_1 та покласти на нього наступні обов`язки:

-заборонити наближатися ближче ніж на 200 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 ;

Встановити строк дії обмежувального припису 2 (два) місяці. Строк рахувати з дня ухвалення рішення.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити Городищенський ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік, а також Городищенську районну державну адміністрацію Черкаської області та виконавчий комітет Журавської сільської ради Городищенського району Черкаської області.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Суддя В. О. Черненко