РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - адвоката Пейко А.Б.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Добродій О. М.

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання втратившим право на користування квартирою, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання втратившим право на користування квартирою, вимоги за яким уточнила заявою від 11.02.2020 р.

Просила усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою за адресою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_2 . Іншим співласником квартири є її повнолітня дочка ОСОБА_3 , яка має свою сім`ю і проживає окремо.

Крім неї у квартирі зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 10.09.1977 року.

02.11.2005 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач залишився зареєстрованим в квартирі, але фактично в ній не проживає, жодних витрат на її утримання та комунальні послуги не несе. Вона набула у власність квартиру, де зареєстрований відповідач в 1999 році шляхом приватизації. Тому квартира перебуває в її особистій приватній власності. Далі, частину квартири вона подарувала дочці ОСОБА_4 , яка в 2006 році померла. Після її смерті частку квартири успадкувала дочка ОСОБА_5 . ОСОБА_2 не являється членом її сім`ї. Вони не ведуть з ним спільного господарства та не пов`язані спільним побутом. Відповідач не є власником квартири і не проживає в ній.

В судовому засіданні позивачка, представник позивачки адвокат Пейко А.Б. заявлені позовні вимоги підтримали у межах доводів уточненої позовної заяви, просили врахувати подані письмові пояснення та задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача адвокат Добродій О.М. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали і просили суд визнати причину пропуску строку для подачі відзиву поважною та поновити його, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі за його безпідставністю, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Свою правову позицію обґрунтовують тим, що відповідачем не заперечується той факт, що шлюб між ним та позивачкою розірвано у 2005 році.

Твердження позивачки, що реєстрація відповідача у квартирі АДРЕСА_2 обмежує її права у користуванні, оскільки відповідач може вселитися в квартиру і вона не зможе відчужити її третім особам, підтверджують те, що на сьогодні її права як власника квартири ніяким чином не порушуються, а такі твердження є лише припущеннями.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Тобто безпідставним є посилання позивачки як на підставу позову на те, що на сьогодні ОСОБА_2 не являється членом її сім`ї, а отже втратив право користування житловим приміщенням.

Крім того слід зазначити, що відповідач є батьком іншого співвласника квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 , яка у даній справі є третьою особою.

Визнання особи такою, що втратила право користування житлом, яке знаходиться у спільній сумісній власності, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, потребує згоди всіх співвласників житла.

Ухвалення рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, яке знаходиться у спільній сумісній власності, можливе лише за наявності обумовленої письмової згоди всіх співвласників цього житлового приміщення та (або) подання ними спільного позову.

Така згода іншого співвласника житла - ОСОБА_3 відсутня. На позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української PCP строки у жилому приміщенні без поважних причин. Проте, позивач не надала жодного доказу відсутності відповідача за місцем реєстрації місця його проживання.

Крім того, відповідач, згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2005 року у справі №2-9666 /2005 р. є власником гаража по АДРЕСА_1 , тобто даний гараж знаходиться на одній земельній ділянці з житлом. Ключів від квартири у відповідача немає. Вселитися він не намагався, перешкод у користуванні майном позивачу не чинить. ОСОБА_2 не має іншого житла, спірна квартира є єдиним житлом для проживання, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер довідки 215618689 від 09 липня 2020 року. Відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що після розлучення, яке було 13 років тому, лише 9 років тому залишив квартиру , переселився в гараж. У гаражі добудував трикімнатну квартиру, реєстрація якої як житло викликає труднощі. В основному він їздить на заробітки. У с.Біла Криниця має земельну ділянку, зведений фундамент, невеличка господарська будівля, яка не є житловою. З оглянутої відповіді на відзив, вбачається, що позивачка не погоджується з доводами відповідача та просить задовольнити її позов,а відзив повернути відповідачу у зв`язку з порушенням строку його подання. Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач є її батьком. У спірній квартирі давно не проживає, комунальні послуги не оплачує. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши надані письмові докази, та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 приватизована ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на об`єкти нерухомого майна, які належать юридичним та фізичним особам від 24.09.1999 року, виданого на підставі розпорядження міського голови № 1908-р від 21.09.1999 р.. Згідно інформаційної довідки №182802831 від 28.09.2019 року встановлено , що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 46/100 частки квартири АДРЕСА_2 . Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13495058 КП РМБТІ (реєстраційний номер: 1821879), підтверджується, що на підставі свідоцтва про право на спадщину /ВЕІ № 008710 р №2-2425/ 10.11.2006/ Друга рівненська ДНК, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 54/100 частки квартири АДРЕСА_2 . Отже, судом встановлено, що на даний час квартира АДРЕСА_2 перебуває у приватній частковій власності, у якій ОСОБА_1 є власником 46/100, а ОСОБА_3 - 54/100. Встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розірвано рішенням Рівненського міського суду від 02.11.2005 р. За рішенням суду передано у власність ОСОБА_2 автомобіль «Фольксваген» 1993 року випуску та гараж по АДРЕСА_1 . У власність ОСОБА_1 передано будинок АДРЕСА_1 . Згідно довідки про склад сім`ї (адресної картки) виданої Центром надання адміністративних послуг у місті Рівному від 007.08.2019 року № 47789 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані громадяни: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . З оглянутої судом інформації з ДРРП вбачається, що ОСОБА_2 належить на праві приватної власності гараж по АДРЕСА_3 . Ст. 41 Конституцією України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ст.317 ЦК України встановлено, що власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України вказані права здійснюються власником на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном . Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За ч.2. ст. 405 ЦК України , член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Доказів проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі , надання ним коштів на утримання квартири, оплату комунальних послуг, чинення перешкод позивачкою відповідачу у користуванні квартирою - судом не встановлено, а відповідачем таких доказів суду не надано. Разом з тим, судом встановлено, що з листопада 2005 року відповідач не являється членом сім`ї співвласника квартири, без поважних причин не проживає у спірній квартирі, яку самостійно залишив, будь-яких домовленостей між позивачкою та відповідачем щодо користування відповідачем квартирою, судом не встановлено. Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід усунути перешкоди у користуванні належної на праві приватної власності ОСОБА_1 46/100 частки квартири АДРЕСА_2 , визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування цією часткою в кв. АДРЕСА_2 . Відповідно до ст. 141 ЦПК, судові витрати - сплачений позивачкою судовий збір, підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки в сумі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити .

Усунути перешкоди у користуванні належної на праві приватної власності ОСОБА_1 46/100 частки квартири АДРЕСА_2 , визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування цією часткою в кв. АДРЕСА_2 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 . Повний текст рішення виготовлено 02.10.2020 р.

Суддя Рівненського міського суду О.В.Панас