Справа № 591/4843/20
Провадження № 2/591/2324/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Северинової А.С.,

з участю секретаря cудового засідання - Терещенко М.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Гакаля Романа Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 591/4843/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), мотивуючи вимоги тим, що 10 лютого 2011 року між нею та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг № б/н, згідно з умовами якого вона отримала кредит у сумі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 червня 2020 року, яке набрало законної сили в іншій цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у задоволенні позовних вимог банку відмовлено за необґрунтованістю. Вказаним судовим рішенням встановлено, що позивачка погасила заборгованість за кредитом 31 травня 2018 року, а оскільки банк продовжив списання коштів з її рахунку, тому станом на 30 вересня 2019 року в межах заявлених вимог переплата становила 14629 грн 06 коп.

Крім того, як зазначила позивач, під час розгляду тієї іншої справи за період з жовтня 2019 року по травень 2020 року банк продовжив списання коштів у рахунок погашення неіснуючого боргу і загальна сума списаних грошових коштів становить 8451 грн 86 коп.

Посилаючись на вказані обставини, а також на обставини того, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на загальну суму 23080 грн 92 коп. відсутні, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 23080 грн 92 коп.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду.

Відповідач правом на відзив не скористався.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, хоча і зауважив, що факт списання коштів з карткового рахунку та їх розмір банком не заперечується.

Заслухавши думку сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 лютого 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 4-5).

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 10 лютого 2011 року, що є складовою договору, сторонами у письмовій формі погоджено базову відсоткову ставку у розмірі 3,0 % на місяць з розрахунку 360 днів у році (36,00 % на рік), розмір та строк внесення щомісячних платежів, а саме 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 6).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 червня 2020 року, яке набрало законної сили, у справі № 591/6623/19 відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 25-28).

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначеним рішенням суду було встановлено, що станом на 30 травня 2018 року ОСОБА_1 мала заборгованість у сумі 770 грн 14 коп., яка складалась з наступного: 204,16 грн - заборгованість за кредитом; 465,98 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн - заборгованість за пенею та комісією. З розрахунку банку та з виписки по картці/рахунку вбачається, що 30 травня 2018 року відбулось погашення заборгованості у сумі 1523 грн 76 коп. Зазначену суму коштів було внесено шляхом списання коштів з рахунку позичальника «Автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти НОМЕР_5 ». Відтак, станом на 31 травня 2018 року заборгованість за договором № б/н від 10 лютого 2011 року перед ПриватБанком відсутня та наявна переплата у сумі 753 грн 62 коп. Оскільки банк продовжив списання коштів з рахунку позичальника, тому станом на 30 вересня 2019 року, в межах заявлених вимог, переплата становить: 753 грн 62 коп. + 13875 грн 44 коп. = 14629 грн 06 коп.

Крім того, відповідно до виписок з карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 за період з 02 жовтня 2019 року по 29 травня 2020 року з картки НОМЕР_2 відбулось автоматичне списання грошей на картку НОМЕР_3 для погашення простроченої заборгованості на загальну суму 8451 грн 86 коп. (а.с. 7-12, 13-24).

Банком факт списання коштів з карткового рахунку позивача та їх розмір не заперечується.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 500/2867/18.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що факт відсутності у позивача заборгованості за кредитним договором від 10 лютого 2011 року та факт наявності переплати за вказаним кредитним договором станом на 30 вересня 2019 року у сумі 14629 грн 06 коп. встановлений рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 червня 2020 року в цивільній справі № 591/6623/19, яке набрало законної сили, що відповідно до вимог частини 4 статті 82 ЦПК України не потребує доказуванню.

Крім того, у зв`язку з пред`явленням банком позову до ОСОБА_1 про дострокове повернення всієї наданої їй суми кредиту та плати за кредит, відповідач, тим самим, змінив терміни повернення кредиту, у зв`язку з чим кредитний договір припинив свою дію, а банк втратив можливість нарахування та стягнення з позивачки відсотків за кредитним договором. Однак, не зважаючи на вказані обставини, а також на факт відсутності заборгованості за кредитним договором, що встановлено також рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 червня 2020 року, банк продовжив списувати кошти з рахунку позивачки і загальна сума списаних банком коштів за період з 02 жовтня 2019 року по 29 травня 2020 року становить 8451 грн 86 коп.

Таким чином, ураховуючи, що у спірних правовідносинах позивач була споживачем банківських послуг, які їй надавав відповідач, строк кредитування закінчився у зв`язку з пред`явленням банком позову про повне дострокове погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, є рішення суду, яке набрало законної сили, про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 лютого 2011 року, тому підстави для списання з карткового рахунку позивача коштів були відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що кошти, які були списані відповідачем АТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку з карткового рахунку позивачки, отримані без належних правових підстав, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів в сумі 23080 грн 92 коп. (14629,06 грн + 8451,86 грн).

Отже, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840 грн 80 коп. (2102 грн * 0,4).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 76-82, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 23 080 грн 92 коп. безпідставно набутих коштів.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у сумі 840 грн 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1д, ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2020 року.

Суддя А.С. Северинова