Справа № 639/4184/20
Провадження № 2/639/1418/20
28 вересня 2020 року
Жовтневий районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Рубіжного С.О.,
за участю секретаря - Чубенко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу №639/4184/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, суд
09 липня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_3 , з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, та просила стягнути на її корить аліменти на утримання двох спільних дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 грн. на кожну дитину, а також стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 17.10.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 03.
Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалося, у зв`язку з тим, що сторони мають різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, втрачені відчуття любові та поваги. Подружні стосунки припинені з січня 2020 року, сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально.
Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач не надає грошових коштів на їх утримання, а дохід позивача не дає можливості забезпечити повністю їх фізичний, духовний розвиток, розвиток творчих та пізнавальних здібностей.
У зв`язку з вищевикладеним позивач і була вимушена звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Призначено судове засідання.
Позивач та її представник ОСОБА_3 , який діє на підставі ордеру серії ХВ №7 002055 від 01.07.2020 року, в судове засідання не з`явилися, від останнього надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити.
Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Так, в судовому засіданні було встановлено, що 17 жовтня 2009 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Чепільській сільській раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видано повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області від 01.07.2011 року. (а.с.20)
За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім*ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю.
За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивач, у своїй позовній заяві, просила суд залишити прізвище без змін.
Також, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання спільних дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. на кожну дитину з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття.
У період шлюбу у сторін народилося троє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15,16,17)
Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що діти проживають разом із нею, та знаходиться повністю на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дітей повністю відповідають вимогам закону, а тому підлягають задоволенню.
Окрім того, позивач в своїй позовній заяві просила суд, стягнути з відповідача судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Частиною 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі Закон) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень частини 1 статті 12, частини 1 статті 6 та статті 17 Закону № 5076 є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (що може бути сформований і в електронному виді) на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги.
Згідно пунктів 1, 2, 6 частини 1 та частини 2 статті 19 Закону до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Згідно частини 1 статті 26 Закону документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер.
Відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики від 09 червня 2017 р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Статтею 29 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат має право, окрім гонорару, стягувати з клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, кошти, необхідні для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення. В договорі про надання правової допомоги можуть бути визначені види передбачуваних фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення (оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом, транспортні витрати, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, тощо), порядок їх погашення (авансування, оплата по факту в певний строк, інше) та може бути визначений їх обсяг.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.
Так, представником позивача на підтвердження того, що ним надавалася правова допомога було надано Договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) №1 від 01.07.2020 року, Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) №1 від 01.07.2020 року, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №8, видане 26 серпня 2016 року на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області, копія Ордеру серії ХВ №7 002055 від 01.07.2020 року. (а.с.18,19,43-44,45)
Оскільки, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), то суд приходить до висновку, що у задоволені вимог позивача щодо стягнення судових витрат, а саме витрат на надання правової допомоги слід відмовити.
Також, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840, 80 грн., оскільки за вимогу про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 206, 247, 265 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 84,104, 105, 110, 112, 113, 180, 181 СК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей- задовольнити частково.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 17 жовтня 2009 року у Чепільській сільській раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис №03.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх спільної дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 09 липня 2020 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх спільної дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 09 липня 2020 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Рішення суду у межах суми рахунку за місяць підлягає негайному виконанню.

В іншій частини позивних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.09.2020.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя С.О. Рубіжний