Справа № 431/2632/20
Провадження № 22-ц/810/571/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Авалян Н.М., Орлова І.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: заявник ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 10 липня 2020 року, постановлену Старобільським районним судом у складі: судді Колядова В.Ю. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту постійного не проживання зі спадкодавцем,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою, яку мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина.

Брат мав сина - заінтересовану особу по справі ОСОБА_2 , який був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою: АДРЕСА_1 , проте разом вони з 2011 року не мешкали, оскільки ОСОБА_2 у 2014 році виїхав до іншої держави, а ОСОБА_3 переїхав жити до заявниці в належній їй будинок в с. Байдівка Старобільського району, де і помер.

23.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Вербецької Т.М. з заявою про прийняття спадщини, але отримала довідку, в якій зазначено, що із спадкової справи № 111/2019 вбачається наявність спадкоємця першої черги, сина спадкодавця, ОСОБА_2 1990 року народження, який спадщину прийняв в силу частини 3 статті 1268 ЦК України шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Оскільки реєстрація місця проживання ОСОБА_2 як спадкоємця першої черги не є безумовним доказом його постійного проживання разом зі своїм батьком на час відкриття спадщини, а заявниця є спадкоємцем другої черги, із посиланням на вимоги ст. 29, 379 ЦК України, ст. 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», заявниця просила встановити факт того, що ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно не проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 10 липня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за її заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Розподілити судові витрати.

Доводами апеляційної скарги є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Законність і обґрунтованість судового рішення базується на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, і що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд виходив з того, що спадщина, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не прийнята, а тому вбачається право на прийняття спадкового майна. Таким чином, цю справу не можливо розглядати в порядку окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

За змістом частини другої статті 315 ЦПК України перелік фактів, про встановлення яких суд розглядає заяви, не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути розглянуті інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Отже, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Аналогічних висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 19 березня 2020 року у справі № 639/489/18 та від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19.

Постановляючи ухвалу про відмову в відкритті провадження у справі, суд першої інстанції викладеного не врахував, не з`ясував обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не встановив коло спадкоємців померлого ОСОБА_3 , не звернув увагу на наявність нотаріальних відомостей про прийняття спадщини сином спадкодавця та зробив передчасний висновок про неможливість розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження на стадії відкриття провадження у справі із посиланням лише на неприйняття спадкового майна.

Будь-яких інших обґрунтувань відмови у відкритті провадження оскаржувана ухвала не містить.

Вказане порушення норм процесуального права відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 10 липня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 01 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді: