Справа № 157/1068/20
Провадження №2-о/157/34/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Фесь Т.І.,

заінтересованої особи - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 , про продовження обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд з заявою, в якій просить продовжити термін дії обмежувального припису на два місяці або до закінчення розгляду справи про розірвання шлюбу (№ 157/63/20) та кримінального провадження (№ 157/927/20). В обґрунтування заяви зазначає, що 28 травня 2020 року судом частково задоволено її заяву про видачу обмежувального припису (справа № 157/623/20), встановлено ОСОБА_1 тимчасові обмеження його прав та покладено на нього обов`язки: заборонено перебувати у місці спільного проживання з нею; заборонено вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому заінтересованій особі, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Вона була змушена звернутись до суду з заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_1 , оскільки боялася за своє життя, здоров`я та за психічний стан її дітей, які постійно були свідками сварок, принижень, погроз та її побиття ОСОБА_1 . Термін обмеження у три місяці було вказано з огляду на те, що за цей період цивільну справу за її позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу буде розглянуто по суті та задоволено, однак у зв`язку з постійними перенесеннями та затягуванням справу досі не розглянуто. Доки триває процес розлучення, ОСОБА_1 (до видачі йому обмежувального припису), як вона і заявляла, всіляко намагався перешкодити цьому, використовуючи погрози, шантаж, залякування та фізичну розправу, а також маніпулюючи дітьми. ОСОБА_1 може продовжити вчиняти щодо неї неправомірні дії з метою примусити її відкликала заяву про нанесення ним тілесних ушкоджень їй. У момент побиття її у дворі будинку, свідками чого були їхні неповнолітні діти, ОСОБА_1 бачив та знав, що вона вагітна від іншого чоловіка, а саме від ОСОБА_3 , але це не лише не зупинило, а й розпалювало його, і він продовжував знущатись, застосовуючи фізичну силу, що, на її думку, вказує на те, що ОСОБА_1 становить загрозу для майбутньої дитини. На момент написання клопотання про продовження обмежувального припису вона знаходиться у пологовому відділені лікарні та найближчим часом народить спільну з ОСОБА_3 дитину. Станом на дату закінчення дії обмежувального припису немовля буде по місцю її проживання вдома, а тому, з огляду на рецидивуючу поведінку ОСОБА_1 , вона змушена просити суд продовжити дію обмежувального припису, боячись вже не тільки за своє життя, психічний стан, за спільних з ОСОБА_1 неповнолітніх дітей, а й за життя та здоров`я новонародженої дитини. На момент звернення з цією заявою судом призначено на 2 вересня 2020 року розгляд кримінального провадження про вчинення ОСОБА_1 кримінального проступку щодо неї (справа № 157/957/20). ОСОБА_1 всіляко заперечує свою причетність до скоєння цього кримінального правопорушення, а термін дії обмеження припису закінчується. Оскільки ОСОБА_1 у будь-який спосіб намагається перешкодити розлученню (у тому числі шляхом фізичних розправ), у неї є обґрунтовані побоювання вважати, що він, знаходячись в одному з нею будинку, може вчинити протиправні дії щодо неї з метою змусити її до відкликання заяви про нанесення їй тілесних ушкоджень. Окрім побоювань щодо фізичної розправи, просить врахувати і те, що вже понад два місяці вона фактично проживає з цивільним чоловіком та дітьми за адресою її реєстрації, однак ОСОБА_1 , незважаючи на це, зі слів його представника має намір повернутися та жити з ними, що вкрай негативно відобразиться на дітях, так як останні бояться перечити ОСОБА_1 . За період спільного проживання з цивільним чоловіком її діти стали усміхнені, веселі та нарешті відчули як це, життя без сварок та насилля. ОСОБА_1 взагалі не цікавить її думка, її волевиявлення щодо небажання жити з ним у шлюбі, він наголошує на тому, що вона буде тільки з ним або її не буде взагалі, що витратить будь-які кошти, але вона залишиться з ним, що змушує побоюватись також і за життя та здоров`я її цивільного чоловіка, та їхньої спільної з ОСОБА_3 дитини, так як не зрозуміло, що саме мав на увазі ОСОБА_1 , висловлюючись подібним чином. Спільне проживання з ними ОСОБА_1 використає для того, щоб втілити свої слова та погрози. Перебування ОСОБА_1 у будинку її батьків до розірвання шлюбу та розгляду кримінального провадження щодо нанесення їй тілесних ушкоджень становить загрозу для неї, її цивільного чоловіка, психічного стану дітей та новонародженій дитині, батьківство щодо якої визнано ОСОБА_3 . Перебування ОСОБА_1 без сумнівів відобразиться й на її психічному стані як матері, що негативно відобразиться й на новонародженій дитині, так як у післяпологовий період та період годування груддю новонародженої дитини, постійний тривалий стрес, депресія, тривале емоційне перенапруження можуть негативно позначитись на якості молока, здоров`ї матері та малюка. До видачі обмежувального припису ОСОБА_1 , в моменти, коли вона поверталась з магазину, в якому підробляє, діти скаржились на те, що їхній батько ОСОБА_1 зачиняється в кімнаті, проводить якісь ритуали, палить свічки та змушує їх відкривати вікна задля того, щоб з хати виходив злий дух та чорна магія, розповсюджені ніби то з браслетів, подарованих їй та дітям її цивільним чоловіком. Про подібні обставини ОСОБА_1 заявляв і у підготовчому засіданні по справі №157/63/20. Також ОСОБА_1 змушував дітей передавати їй та наполягати на тому щоб вона з`їла якісь «чудотворні» цукерки, які ніби то «вилікують» їхню маму, та діти, боячись його, плакали та наполягали, щоб вона їх їла. Про спроби підкласти або, маніпулюючи дітьми, змусити її з`їсти зазначені цукерки, вона сповістила декількох знайомих та Тоболівського сільського голову ОСОБА_4 . В сукупності з постійними збоченими розмовами ОСОБА_1 при їхніх неповнолітніх дітях (більшість розмов записана та надана до суду у якості доказів у справі №157/63/20) стосовно його статевого органу та використання різноманітних предметів в інтимному сенсі, у неї є сумніви щодо психічного стану ОСОБА_1 , зазначене впливає також й на психіку та поведінку дітей. Вона ніколи не перешкоджала та не має наміру у майбутньому перешкоджати спілкуванню ОСОБА_1 з його дітьми ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , їх прогулянкам та візитам дітей до батька за його та його батьків (баби, діда) місцем реєстрації. Заяви про видачу та продовження обмежувального припису подані нею виключно задля морального захисту її та дітей, а відтепер і її цивільного чоловіка, та спільної з останнім дитини, та для усунення перешкод у користуванні житловим будинком її батьків та створення нею нової сім`ї. Вона не забороняла та не забороняє, навіть у період дії обмеження припису, денних візитів до дітей, прогулянок тощо, але ОСОБА_1 не проявляв ініціатив або спроб зв`язатися з дітьми у будь-який спосіб (візити, телефонні дзвінки, месенджери тощо). Офіційно підтвердженими підставами для задоволення заяви про видачу обмежувального припису були такі факти: висновок судово-медичної експертизи № 80 від 19.05.2020-20.05.2020; протокол про адміністративне правопорушення від 19 травня 2020 року серії АПР 18 №450331; протокол про адміністративне затримання АЗ № 175222 від 19 травня 2020 року; терміновий заборонний припис, винесений інспектором СРПП № 4 Камінь-Каширського ВП Федоровичем А.О. На даний момент ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні домашнього насильства (справа № 157/620/20), а також призначено до судового розгляду кримінального провадження за № 157/957/20 про нанесення їй ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Продовження обмежувально припису надмірно не обмежує прав ОСОБА_1 на місце проживання, оскільки останній фактично зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак має право на користування і цим житлом.

Заявниця ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала 28 серпня 2020 року до суду заяву про розгляд заяви про продовження обмежувального припису у її відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 у судовому засіданні проти продовження обмежувального припису заперечили, посилаючи на відсутність для цього правових підстав і пояснили, що після застосування обмежувального припису, встановлених судом на 3 місці обмежень ОСОБА_1 жодних насильницьких дій будь-якого характеру щодо потерпілої не вчиняв, повністю виконав покладені на нього судом обов`язки та має право повернутися проживати до житлового будинку, в який вніс поліпшення своєю працею та коштами, яке є його постійним місцем проживання, його житлом і де проживають його діти.

Заслухавши пояснення заінтересованої особи та його представника, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви належить відмовити, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є подружжям, їх шлюб було зареєстровано 24 вересня 2010 року.

На даний час у провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Від шлюбу є четверо малолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Сім`я проживає у житловому будинку по

АДРЕСА_2 від 28 травня 2020 року за заявою ОСОБА_2 ухвалено видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , та відносно останнього були встановлені наступні обмеження і покладені на нього обов`язки строком на 3 місяці: 1) заборонено перебувати в місці спільного проживання з заявницею за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) заборонено вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 3) заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Підставою для прийняття рішення про видачу обмежувального припису стала сукупність відомостей про вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій щодо ОСОБА_2 в період процесу розлучення і розгляду судом справи про розірвання шлюбу, про виникнення між сторонами конфліктних ситуацій з приводу подальшого спільного проживання у шлюбі, очевидцями яких були діти, що було достатнім для надання судом оцінки вірогідності повторного вчинення домашнього насильства.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Під домашнім насильством належить розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно зі ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 26 Закону визначено, що обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті, на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону).

Заявниця не надала суду жодних відомостей і судом таких під час розгляду справи не здобуто, які б давали підстави вважати про вірогідність продовження вчинення її чоловіком дій, пов`язаних з домашнім насильством.

Відсутні відомості, що ОСОБА_1 після застосування до нього судом обмежувального припису та покладення на нього обов`язків строком на 3 місяці, вчиняв відносно заявниці домашнє насильство чи не дотримався зазначених у рішенні суду від 28 травня 2020 року обов`язків.

Згідно з ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області Гамули Б.С. від 12 серпня 2020 року, за заявою ОСОБА_1 відносно заявниці також були внесені відомості до ЄРДР про вчинення останньою кримінального проступку, пов`язаного з заподіянням її чоловіку тілесних ушкоджень, постанову про закриття цього кримінального провадження слідчим суддею скасовано.

Із змісту заяви ОСОБА_2 вбачається, зокрема, що вона заперечує право на проживання її чоловіка в будинку по АДРЕСА_2 , посилаючись на належність цього будинку на праві власності її батькам. Проте, спір щодо права власності на нерухоме майно, про поділ спільного сумісного майна подружжя підлягає розгляду за правилами позовного провадження, а не у порядку Глави 13 ЦПК України шляхом застосування до особи обмежувального припису.

Не може бути підставою для продовження обмежувального припису щодо ОСОБА_1 посилання заявниці на те, що у вищезазначене житло прийшов проживати інший чоловік, з яким вона бажає створити нову сім`ю, а проживання її теперішнього чоловіка призведе до конфліктних ситуацій та психологічного насильства щодо неї та дітей.

Посилання заявниці на наявність у її чоловіка іншого житла, в якому він зареєстрований, також не є достатньою підставою для продовження щодо останнього обмежувального припису, оскільки у вказаному вище будинку ОСОБА_1 проживає з нею та дітьми тривалий час та воно є його помешканням (житлом). Спори про виселення особи або визнання особи такою, що втратила право користування житлом розглядаються судами у порядку позовного провадження.

Аудіозаписи розмов, на які посилається заявниця у заяві стосуються конфліктних ситуацій між подружжям до видачі обмежувального припису стосовно її чоловіка і не дають суду достатньо підстав вважати, що останній продовжить вчиняти щодо неї неправомірні дії, пов`язані з домашнім насильством.

Не свідчить про вірогідність продовження останнім вчинення домашнього насильства наявність у провадженні суду справи про розірвання шлюбу між подружжям, кримінального провадження про події, що мали місце до видачі обмежувального припису.

За вищезазначених обставин, з урахуванням дотримання ОСОБА_1 обов`язків, які покладалися на нього судом у зв`язку з видачею обмежувального припису, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про продовження обмежувального припису належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 350-1-350-8, 354 ЦПК України

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_1 , про продовження обмежувального припису, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Дата виготовлення повного тексту судового рішення - 3 вересня 2020 року.

Головуючий: О. В. Антонюк