Справа № 209/2981/18
Провадження № 2/209/120/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбара Г.А.

за участі: секретаря Кулік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.09.2011 року в розмірі 82631,55 грн., яка складається з наступного: 21981,89 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 35055,25 грн.- відсотки за користування кредитом; 21183,38 грн. - нараховано пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3911,03 грн. - штраф (процентна складова), а також 1762 грн. сплаченого судового збору.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.09.2011 року ОСОБА_1 (далі - Відповідач) звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 20.09.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитну ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, і "Тарифами Банку" складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобовязалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Згідно п. 1.1.7.11 Умов та правил передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, і якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, відповідач свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань відповідач станом на 21 серпня 2018 року має заборгованість в розмірі 82631,55 грн., яка складається з наступного: 21981,89 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 35055,25 грн.- відсотки за користування кредитом; 21183,38 грн. - нараховано пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3911,03 грн. - штраф (процентна складова).

21 грудня 2018 року у цивільній справі було ухвалено заочне рішення, яким позов АТ КБ "ПриватБанк" було задоволено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 11.09.2019 року представнику відповідача адвокату Малюк О.П. було поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято заяву та призначено до розгляду на 20 вересня 2019 року.

Ухвалою суду від 20.09.2019 року заочне рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.12.2018 року бкло скасовано і справа призначена до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

24.10.2019 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Малюк О.П. до суду надано відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги позивача частково в частині заборгованості за тілом кредиту у розмірі 21981,89 грн., інші позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними. Вона стверджує, що відповідач не укладала кредитного договору з банком та не надавала письмової згоди на оформлення кредитної картки, крім Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, ніяких інших документів не підписувала, а також через свою правову необізнаність і через те, що Умови та правила надання банківських послуг є значним за обсягом документом, вона не ознайомилася з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами. Крім того, відповідач стверджує, що в анкеті-заяві не зазначено, який саме банківський продукт вона особисто виявила бажання оформити на її ім`я, яку саме картку з зазначених в Витязі з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» вона бажала отримати: картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», картку «Універсальна Contract» або картку «Gold», і вважає необхідним встановлення цього факту на тій підставі, що ці різновиди кредитних карток мають різні умови і правила користування. Відповідач не надавала письмової згоди на оформлення кредитних карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» або «Gold», і вважає, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити, яку саме картку і коли саме було видано відповідачу, її номер, з яким кредитним лімітом, за якою процентною ставкою, розмір пені та штрафів, умови щодо відповідальності за прострочення платежів, тобто докази укладання між сторонами саме кредитного договору в матеріалах справи відсутні. Також відповідач заперечує проти розміру заборгованості за процентами, пенею, штрафами і зазначає, що в підписаній нею Анкеті-заяві взагалі не зазначений розмір процентів, пені і штрафів, що є істотними умовами договору. У зв`язку з тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами суму заборгованості, відповідач просить відмовити в позові в частині стягнення відсотків, пені та штрафів, а також відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК ОСОБА_2 стягнути з неї судовий збір у розмірі 337,83 грн., який є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що доказами, які підтверджують факт укладання кредитного договору, є копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, виписка по рахунку. Позивач стверджує, що процентна ставка, розмір пені та штрафів по договору зазначені в Витязі з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку і відповідач мала можливість ознайомитися з ними.

Розгляд цивільної справи неодноразово відкладався судом у зв`язку з неявками представника позивача та його заявами про відкладення розгляду справи

15.09.2020 року представник відповідача ОСОБА_3 надала до суду заяву з доданими до неї виписками АТ КБ «ПриватБанк» по кредитному та зарплатному рахунках відповідача, в якій просить суд відрахувати з розміру заборгованості за тілом кредиту суму самостійно списаних (утриманих) позивачем з зарплатного рахунку відповідача коштів на погашення кредиту у розмірі 6138,83 грн. і стягнути з відповідача залишок заборгованості за тілом кредиту станом на 21.08.2018 року у розмірі 15843,06 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про проведення судового розгляду за його відсутності

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача адвокат Малюк О.П. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутність, просила суд прийняти до увагиїї відзив на позов та заяву про відрахування коштів від 15.09.2020 року, задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача залишок заборгованості за тілом кредиту станом на 21.08.2018 року у розмірі 15843,06 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 211, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу в судовому засіданні за відсутності представника позивача, відповідачки та її представника на підставі наявних у справі даних і доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 20.09.2011 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківьких послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

У заяві зазначено, що вона згодна з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До позовної заяви крім вказаної вище Анкети-заяви банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/), інші документи.

Згідно з наданим банком розрахунком розмір заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором станом на 21.08.2018 року становить 82631,55 грн., який складається з наступного: 21981,89 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 35055,25 грн.- відсотки за користування кредитом; 21183,38 грн. - нараховано пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3911,03 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У заяві-анкеті підписаній ОСОБА_4 та представником банку від 20.09.2011 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві-анкеті відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.09.2011 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/) як на невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/), що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та цей витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг банку, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та сплати неустойки (пені, штрафів), тобто не містять підтверджень розміру і порядку нарахувань, зазначених в доданих банком до позовної заяви документах.

Не підписані відповідачкою роздруківка Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" і Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд вважає, що надані позивачем правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Не можна брати до уваги при визначенні розміру заборгованості витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» (ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/), які не визнаються відповідачем та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 20.09.2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Також суд приймає до уваги, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 20.09.2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Строк дії останньої виданої АТ КБ "ПриватБанк" відповідачці картки закінчився 31.05.2018 року. З цієї дати закінчилася і дія укладеного з не договору.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, а також того, що пересічний споживач банківських послуг, який має звичайний рівень освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 позивач АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Посилання позивача на те, що відповідач ознайомилася і згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, про що зазначено в її особистій анкеті-заяві, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені Умови та Тарифи не містять підпису позичальника; не встановлено доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Тарифи розуміла позичальник, підписуючи анкету-заяву.

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для стягнення на користь банку 35055,25 грн. процентів за користування кредитом; 21183,38 грн. - пені за недотримання умов кредитного договору; 500,00 грн. - штрафу (фіксованої частини) і 3911,03 грн. - штрафу (процентної складової), як таких, що передбачені договором, тому в стягненні вищезазначених сум слід відмовити.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в розмірі 21981,89 грн.

Проте, судом при розгляді справи встановлено також, що за період з 11.12.2019 року по 18.03.2020 року, коли справа розгядалася в суді, з зарплатного рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_5 , позивачем були списані грошові кошти в сумі 6138,83 грн., які направлялися на погашення її заборгованості, в тому числі простроченої заборговпаності по карткам, виджаним їй за кредитним договором № б/н від 20.09.2011 року, що підтверджується наданими представником відповідача виписками з зарплатного та кредитного рахунків.

Згідно виписки від 06.04.2020 р. з рахунку зарплатної картки ОСОБА_5 (основна картка НОМЕР_1 ), були здійснені Автоматичні списання грошей для погашення простроченої заборгованості по кредитним карткам за кредитним договором, що їй видавалися та вказані в довідці банку (а.с.172 т.1): 11.12.2019 р. - 5,00 грн.; 26.12.2029 р. - 50 грн.; 27.12.2029 р. - 18,40 грн.; 20.01.2020 р. - 1000,00 грн.; 31.01.2020 р. - 1161,97 грн.; 02.02.2020 р. - 17,96 грн.; 16.03.2020 р. - 1000,00 грн.; 17.03.2020 р. - 499,61 грн.; 17.03,2020 р. - 1,00 грн. Всього 3753,94 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідачки ОСОБА_5 на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту (21981,89 грн.) за мінусом утриманих із її зарплатної картки сум на погашення кредитної заборгованості (погашення простроченої заборгованості по її карткам виданим за крединим договором), що підтверджується наданими нею виписками за період з 01.12.2019 року по 01.04.2020 року.

Інші суми списані банком із зарплатної картки відповідачки судом не приймаються до уваги, оскільки в рахунку не вказано для погашення якої заборгованості вони були утримані.

Таким чином, стягненню з відповідачки на коисть позивача підлягає 18227,95 грн. (21981,89 - 3753,94 = 18227,95)

Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 388,68 грн.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , заборгованість за кредитним б/н від 20 вересня 2011 року в розмірі 18221,95 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 388,56 грн., а всього стягнути 18610,51 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара.