ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1603/16-ц Номер провадження 22-ц/814/1420/20Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого: судді Триголова В.М.,

Суддів: Лобова О.А., Дорош А.І.

секретар: Ачкасова О.Н.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 адвоката Ульянової Юлії Анатоліївни

на рішення Автозаводського районого суду м.Кременчука Полтавської області від 11 березня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Світловодського міського нотаріального округу Мерцалової Світлани Олексіївни, треті особи: приватний нотаріус Світловодського міського округу Васильченко Валерій Миколайович, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Мушинський Олександр Юрійович, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп Олександр Едуардович, ОСОБА_7 , приватний нотаріус Комсомольського міського нотаріального округу Куц Сергій Миколайович, про визнання договору міни недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року до суду звернувся ОСОБА_8 із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, витребування майна, стягнення моральної шкоди.

У позові посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31 липня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Прокопом О.Е., позивачу ОСОБА_8 , належала однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , в якій він проживав один. 25 жовтня 2014 року ОСОБА_8 видав на ім`я ОСОБА_4 довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Васильченком В.М., на представництво його інтересів. 04 листопада 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_8 , на підставі нотаріально посвідченої довіреності, було укладено договір міни квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_8 , на квартиру АДРЕСА_2 .

У позовній заяві також зазначалося, що 25 листопада 2014 року ОСОБА_8 видав на ім`я ОСОБА_4 ще одну довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Васильченком В.М., з правом представляти його інтереси у всіх державних та інших органах з питань отримання грошових коштів, пенсії, починаючи з листопада 2014 року. Цією довіреністю також передбачалося право ОСОБА_4 представляти інтереси ОСОБА_8 , а саме займатися від його імені питаннями, пов`язаними із функціонуванням квартири АДРЕСА_2 , розписуватися у документах, отримувати картки, конверти тощо. Заволодівши квартирою у м.Кременчуці, ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 24 січня 2015 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Мушинським О.Ю., продав її ОСОБА_1 28 липня 2015 року ОСОБА_8 видав на ім`я ОСОБА_2 довіреність з правом управління, продажу, обміну його квартири (у м.Світловодську), одержання пенсії. Дана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Васильченком В.М.

Позивач вважає, що майно (квартира) вибуло від ОСОБА_8 поза волею останнього, а тому він має право витребувати його із чужого незаконного володіння. Крім того, вважає, що діями ОСОБА_4 та ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_8 була заподіяна моральна шкода, що полягає у негативних змінах у його житті, наявності переживань, виникнення почуття тривоги, відірваності від активного соціального життя, зниження настрою тощо. Розмір моральної шкоди оцінює у 10 000 грн.

Заявами від 07 вересня 2015 року ОСОБА_8 скасував три довіреності, про що свідчать витяги із Єдиного реєстру довіреностей від 07 вересня 2015 року.

У позові ОСОБА_8 просив визнати недійсним договір міни, укладений 04.11.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_8 , посвідчений нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Кіровоградської області Васильченком В.М. та зареєстрований у реєстрі за №1401; витребувати від ОСОБА_1 , як добросовісного набувача, на користь ОСОБА_8 , квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_8 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. та зареєстрованого в реєстрі за №4127; стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

У 2017 році до суду від представника позивача ОСОБА_8 ОСОБА_9 було подано заяву про доповнення підстав позову (т. 1 а.с. 236-237), з посиланням на те, що ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_8 , та ОСОБА_2 , шляхом зловмисної домовленості, уклали між собою правочин (договір міни), який, фактично не був направлений на реальне настання події забезпечення ОСОБА_8 житлом. Просила визнати додатковою підставою позову про визнання правочину недійсним положення ст. 225 ЦК України щодо вчинення його особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними.

У квітні 2018 року також надійшли письмові доповнення до підстав позову (т. 2 а.с. 227-228), вказано, що додатковою підставою для визнання недійсним договору міни є фіктивність цього правочину, адже його було укладено без наміру створення правових наслідків, які цим правочином обумовлювалися. Крім того, зазначено, що квартира по АДРЕСА_3 вибула у власність ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5 з ОСОБА_2 20.11.2015 року.

Ухвалою суду від 20 лютого 2018 року визнано позивачем у справі ОСОБА_3 , як спадкоємця ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 178).

Ухвалами суду від 10.04.2018 року, 10.09.2018 року залучено співвідповідачами по справі ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Світловодського міського нотаріального округу Мерцалову С.О., ОСОБА_6 .

Рішенням Автозаводського районого суду м.Кременчука Полтавської області від 11 березня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним договір міни квартири АДРЕСА_1 , який було укладено 04 листопада 2014 року між ОСОБА_8 в особі ОСОБА_4 , котра діяла від імені ОСОБА_8 на підставі посвідченої 25 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Кіровоградської області Васильченко Валерієм Миколайовичем довіреності за реєстровим № 1335, та ОСОБА_2 , і який було посвідчено приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Васильченко Валерієм Миколайовичем та зареєстровано в реєстрі за № 1401.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі по 275,60 грн. з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти у повернення сплачених витрат у розмірі 840 грн. за публікацію оголошення у газеті «Урядовий кур`єр».

Відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Світловодського міського нотаріального округу Мерцалової Світлани Олексіївни в іншій частині вимог.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 про визнання договору міни недійсним та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, у іншій частині рішення залишити без змін. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що в ході судового розгляду не було доведено факт наявності будь-яких зловмисних домовленостей між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 при укладенні спірного договору міни квартири, так само як і не було доведено факт укладення договору міни не в інтересах ОСОБА_8 і отримання ОСОБА_4 будь-якої особистої вигоди з цього правочину. Натомість вважає доведеним факт усвідомлення ОСОБА_8 значення своїх дій та можливість керувати ними в момент видачі ним довіреності 25.10.2014 року та укладення спірного договору міни від 04.11.2014 року.

Також рішення оскаржено ОСОБА_2 , який у апеляційній скарзі просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. У апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується із висновками суду щодо навмисного заниження вартості квартир та наявності зловмисної домовленості відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_4 щодо позбавлення ОСОБА_8 житла, оскільки при видачі довіреності на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_8 усвідомлював значення своїх дій, що було також перевірено нотаріусом. Скаржник зазначає про безпідставність посилань суду щодо недостатньої обгрунтованості висновку посмертної комісійної психолого-психіатричної експертизи.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Ульянова Ю.А. також подала апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння та ухвалити в цій частині нове, яким витребувати від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ефективним захистом права власності ОСОБА_3 є саме витребування майна від добросовісного набувача ОСОБА_1 , враховуючи що дане майно вибуло з володіння ОСОБА_8 ( ОСОБА_3 ) поза його волею.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний нотаріус Мерцалова С.О. зазначила, що порушень закону у її діях під час посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , не було; сторонами договору були надані усі необхідні документи для вчинення угоди, заборон на відчуження майна нею також виявлено не було. (а.с. 223).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України судове рішення підлягає апеляційному перегляду тільки в частині задоволених вимог про визнання договору міни недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, тобто в межах поданих апеляційних скарг. В іншій частині рішення Автозаводського районого суду м.Кременчука Полтавської області від 11 березня 2020 року не переглядається.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 листопада 2014 року між ОСОБА_8 в особі ОСОБА_4 , котра діяла від імені ОСОБА_8 на підставі посвідченої 25 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Кіровоградської області Васильченко Валерієм Миколайовичем, довіреності за реєстровим № 1335, та ОСОБА_2 , було укладено договір міни, який було посвідчено приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Васильченко Валерієм Миколайовичем та зареєстровано в реєстрі за № 1401. За п. 1.1. договору міни сторони зобов`язувалася передати іншій стороні у порядку обміну у власність належні ОСОБА_8 та ОСОБА_2 квартири без грошової доплати.

За цим договором, ОСОБА_2 переходила у власність кв. АДРЕСА_1 , а ОСОБА_8 кв. АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 9-10).

25 листопада 2014 року, ОСОБА_8 , довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Васильченком В.М., уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси в різних державних та інших органах та установах, в тому числі в органах Пенсійного Фонду України, поштових відділеннях тощо з правом отримання його грошових коштів пенсії, починаючи з листопада 2014 року.

Крім того, за цією довіреністю ОСОБА_4 було надано право представляти інтереси ОСОБА_8 у відповідних органах реєстрації м.Кременчука з питань зняття його з реєстрації з місця проживання: АДРЕСА_4 , а також з питань реєстрації його нового місця проживання: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 9).

24 січня 2015 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Мушинським О.Ю., ОСОБА_2 (Продавець) продав, а ОСОБА_1 (Покупець) купив квартиру АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 2-3).

28 липня 2015 року, ОСОБА_8 , довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Васильченко О.Б., уповноважив ОСОБА_2 на управління його квартирою, продаж або обмін квартири, одержання пенсії тощо.

Судом також будо встановлено, що 01 вересня 2015 року за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Куц С.М., ОСОБА_2 (Представник продавця), який діяв від імені ОСОБА_8 (Продавець) на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Васильченко О.Б. від 28 липня 2015 року, продав ОСОБА_6 (рідному сину) квартиру АДРЕСА_2 (т. 3 а.с. 54-55).

20 листопада 2015 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Мерцаловою С.О., ОСОБА_2 , який діяв від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Коваленко В.В. від 12 вересня 2015 року, продав ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 (т. 3 а.с. 3-4).

07 вересня 2015 року ОСОБА_8 звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Дощенко О.В. із заявами про скасування довіреностей від 25 жовтня 2014 року, від 25 листопада 2014 року, виданих ним на ім`я ОСОБА_4 , скасування довіреності від 28 липня 2015 року, виданої на ім`я ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 11-16).

Відповідно до заповіту, складеного 08 вересня 2015 року, ОСОБА_8 все своє майно заповів своїй дочці ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 175), яка відмовилась від прийняття спадщини на користь рідної сестри ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області (т. 2 а.с. 164).

Відхиливши доводи позивача щодо фіктивності оспорюваного правочину, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 та визнав недійсним договір міни, виходячи із того, що під час розгляду справи знайшли своє підтвердження обставини, що свідчать про вчинення правочину внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони, у даному випадку - ОСОБА_4 , як представника ОСОБА_8 , з другою стороною - ОСОБА_2 , щодо спірної квартири.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу статті 79 цього кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А в порядку статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Підставою для задоволення вимог про визнання недійсним договору міни від 04.11.2014 року, суд зазначив вчинення правочину представником ОСОБА_8 - ОСОБА_4 внаслідок зловмисної домовленості із другою стороною оспорюваного договору ОСОБА_2 .

За ч.ч.1, 3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно з частиною першою статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Для задоволення позовних вимог за статтею 232 ЦК України необхідно на підставі певних доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє.

Критерій «зловмисності» не залежить від того, чи був направлений умисел повіреного на власне збагачення чи заподіяння шкоди довірителю, важливим є фактор того, що умови договору, укладеного повіреним, суперечать волі довірителя взагалі, тобто підставою для визнання правочину недійсним є розходження волі довірителя та волевиявленням повіреного при укладенні договору, а наслідки, що настали, є такими, що є неприйнятними для довірителя.

Однак, позивачем не було доведено існування обставин та правових підстав для визнання недійсним договору міни, як правочину, вчиненого представником внаслідок зловмисної домовленості з іншою особою. Також позивач не надав належних та допустимих доказів, що ОСОБА_8 не мав наміру продавати спірну квартиру у м.Кременчуці.

Так, на час укладення договору довіреність, видана ОСОБА_8 25.10.2014 року на ім`я ОСОБА_4 не була скасована, недійсною не визнана, окрім того, ОСОБА_8 в подальшому видав ще дві довіреності на представлення його інтересів, в тому числі 25.11.2014 року ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_4 здійснювати від його імені дії з питань зняття з реєстрації місця проживання у м.Кременчуці та поставлення на реєстраційний облік за новою адресою у м.Світловодську.

При цьому, судом безпідставно відхилено висновки судово-психіатричних експертів від 05 серпня 2019 року, згідно яких ОСОБА_8 , на час вчинення - 25 жовтня 2014 року довіреності та 04 листопада 2014 року договору міни, будь-яким психічним розладом не страждав і міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 4 а.с. 164-183).

Таким чином, судом першої інстанції не було встановлено і не доведено позивачем, що ОСОБА_8 не мав волевиявлення на обмін квартир, а ОСОБА_4 діяла поза межами своїх повноважень.

Сам по собі факт зловживання ОСОБА_8 спиртними напоями, який підтвердили свідки у справі, не може свідчити про відсутність його волевиявлення на видання довіреності та укладення правочину, а також що мала місце зловмисна домовленість представника з іншою стороною покупцем за договором купівлі-продажу.

Окрім того, в подальшому ОСОБА_8 через свого представника за довіреністю ОСОБА_2 здійснив продаж квартири АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу від 01.09.2015 року за ціною 63 760 грн. При цьому, ані видана на ім`я 28.07.2015 року ОСОБА_2 довіреність, ані сам договір-купівлі продажу, у тому числі в частині його оплатності, ним, як власником майна та стороною договору не оспорювались.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 не доведено вчинення правочину внаслідок зловмисної домовленості або без волевиявлення довірителя ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про визнання договору міни недійсним з цих підстав.

З урахуванням викладеного, за відсутності підстав для визнання недійсним договору міни від 04.11.2014 року, не підлягають задоволенню і похідні вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено, понесені нею судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, скарга ОСОБА_2 частковому задоволенню, а апеляційна скарга представника ОСОБА_3 адвоката Ульянової Ю.А. залишеню без задоволення. Рішення місцевого суду слід скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання договору міни недійсним та розподілу судових витрат. В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Ульянової Юлії Анатоліївни залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районого суду м.Кременчука Полтавської області від 11 березня 2020 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання договору міни недійсним та розподілу судових витрат, ухваливши в цій частині нове.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Світловодського міського нотаріального округу Мерцалової Світлани Олексіївни, треті особи: приватний нотаріус Світловодського міського округу Васильченко Валерій Миколайович, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Мушинський Олександр Юрійович, приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп Олександр Едуардович, ОСОБА_7 , приватний нотаріус Комсомольського міського нотаріального округу Куц Сергій Миколайович, про визнання договору міни недійсним відмовити.

У стягненні на користь ОСОБА_3 понесених судових витрат відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.М. Триголов

СУДДІ А.І. Дорош

О.А. Лобов