17.09.2020 Єдиний унікальний номер 205/3793/17
Єдиний унікальний номер № 205/3793/17
Провадження № 2/205/172/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Черновол О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: територіальна громада в особі Дніпровської міської ради та Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про витребування майна та визнання права власності на будинок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16 червня 2017 року звернулись до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за договором позики, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просили витребувати у ОСОБА_3 1/3 частину виробничого будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , одержану нею у спадщину та передати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу в сумі 15000,00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складає 391050 грн.; витребувати у ОСОБА_4 1/3 частину виробничого будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , одержану ним у спадщину та передати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу в сумі 15000,00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складає 391050 грн.; витребувати у ОСОБА_5 1/3 частину виробничого будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , одержану нею у спадщину та передати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу в сумі 15000,00 доларів США, що відповідно до курсу НБУ складає 391050 грн.; визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у рівних частинах право власності на виробничий будинок АДРЕСА_1 , що складається з: (літ. «А-2»), загальною площею 433,7 кв.м., що складається з наступних приміщень: 1 цех, загальною площею 51,6 кв.м., 2 цех, загальною площею 50,6 кв.м., 3 цех, загальною площею 95,3 кв.м., 4 приміщення, загальною площею 3,9 кв.м., 5 коридор, загальною площею 15,8 кв.м., підсумок по І поверху 217,2 кв.м., з яких: корисної 217,2 кв.м., основної 201,4 кв.м., допоміжної 15,8 кв.м.; 6 антресоль, загальною площею 9,3 кв.м., 7 коридор, загальною площею 44,2 кв.м., 8 побутові приміщення, загальною площею 23,6 кв.м., 9 коридор, загальною площею 1,9 кв.м., 10 туалет, загальною площею 2,3 кв.м., 11 душова, загальною площею 5,1 кв.м., 12 комора, загальною площею 4,1 кв.м., 13 комора, загальною площею 5,2 кв.м., 14 комора, загальною площею 7,9 кв.м., 15 кабінет, загальною площею 9,5 кв.м., 16 приміщення, загальною площею 103,4 кв.м., підсумок по II поверху 216,5 кв.м., з яких: корисної 216,5 кв.м., основної 112,9 кв.м., допоміжної 103,6 кв.м.; (літ. «Б-1»), загальною площею 106,0 кв.м., що складається з: 1 склад, загальною площею 70,6 кв.м., 2 склад, загальною площею 16,5 кв.м., 3 компресорна, загальною площею 18,9 кв.м., підсумок по літ. «Б - 1» 106,0 кв.м., з яких: корисної 106,0 кв.м., основної 87,1 кв.м., допоміжної 18,9 кв.м.; (літ. «В - 1»), загальною площею 104,4 кв.м., що складається з: 1 цех, загальною площею 53,9 кв.м., 2 цех, загальною площею 50,5 кв.м., підсумок по літ. «В - 1» 104,4 кв.м., з яких: корисної 104,4 кв.м., основної 104,4 кв.м.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року затверджено мирову угоду укладену між позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на наступних умовах:

1. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину виробничого будинку АДРЕСА_1 , що складається з:

(літ. «А-2»), загальною площею 433,7 кв.м., що складається з наступних приміщень: 1 цех, загальною площею 51,6 кв.м., 2 цех, загальною площею 50,6 кв.м., 3 цех, загальною площею 95,3 кв.м., 4 приміщення, загальною площею 3,9 кв.м., 5 коридор, загальною площею 15,8 кв.м., підсумок по І поверху 217,2 кв.м., з яких: корисної 217,2 кв.м., основної 201,4 кв.м., допоміжної 15,8 кв.м.; 6 антресоль, загальною площею 9,3 кв.м., 7 коридор, загальною площею 44,2 кв.м., 8 побутові приміщення, загальною площею 23,6 кв.м., 9 коридор, загальною площею 1,9 кв.м., 10 туалет, загальною площею 2,3 кв.м., 11 душова, загальною площею 5,1 кв.м., 12 комора, загальною площею 4,1 кв.м., 13 комора, загальною площею 5,2 кв.м., 14 комора, загальною площею 7,9 кв.м., 15 кабінет, загальною площею 9,5 кв.м., 16 приміщення, загальною площею 103,4 кв.м., підсумок по II поверху 216,5 кв.м., з яких: корисної 216,5 кв.м., основної 112,9 кв.м., допоміжної 103,6 кв.м.;

(літ. «Б-1»), загальною площею 106,0 кв.м., що складається з: 1 склад, загальною площею 70,6 кв.м., 2 склад, загальною площею 16,5 кв.м., 3 компресорна, загальною площею 18,9 кв.м., підсумок по літ. «Б - 1» 106,0 кв.м., з яких: корисної 106,0 кв.м., основної 87,1 кв.м., допоміжної 18,9 кв.м.;

(літ. «В - 1»), загальною площею 104,4 кв.м., що складається з: 1 цех, загальною площею 53,9 кв.м., 2 цех, загальною площею 50,5 кв.м., підсумок по літ. «В - 1» 104,4 кв.м., з яких: корисної 104,4 кв.м., основної 104,4 кв.м.; літ. «Г», «Д» вольєр, літ. «Е» убиральня, літ. «Ж», «З» сарай (тимч.), літ. «И» вольєр, літ. «К» погріб з шийкою, № 1 підпірна стінка, № 2 ворота з хвірткою, № 3, № 4 огорожа, № 5 яма вигрібна, № 6 ворота, № 7 огорожа, № 8 підпірна стінка, 1 замощення, які належали ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2007 року.

2. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину виробничого будинку АДРЕСА_1 , що складається з:

(літ. «А-2»), загальною площею 433,7 кв.м., що складається з наступних приміщень: 1 цех, загальною площею 51,6 кв.м., 2 цех, загальною площею 50,6 кв.м., 3 цех, загальною площею 95,3 кв.м., 4 приміщення, загальною площею 3,9 кв.м., 5 коридор, загальною площею 15,8 кв.м., підсумок по І поверху 217,2 кв.м., з яких: корисної 217,2 кв.м., основної 201,4 кв.м., допоміжної 15,8 кв.м.; 6 антресоль, загальною площею 9,3 кв.м., 7 коридор, загальною площею 44,2 кв.м., 8 побутові приміщення, загальною площею 23,6 кв.м., 9 коридор, загальною площею 1,9 кв.м., 10 туалет, загальною площею 2,3 кв.м., 11 душова, загальною площею 5,1 кв.м., 12 комора, загальною площею 4,1 кв.м., 13 комора, загальною площею 5,2 кв.м., 14 комора, загальною площею 7,9 кв.м., 15 кабінет, загальною площею 9,5 кв.м., 16 приміщення, загальною площею 103,4 кв.м., підсумок по II поверху 216,5 кв.м., з яких: корисної 216,5 кв.м., основної 112,9 кв.м., допоміжної 103,6 кв.м.;

(літ. «Б-1»), загальною площею 106,0 кв.м., що складається з: 1 склад, загальною площею 70,6 кв.м., 2 склад, загальною площею 16,5 кв.м., 3 компресорна, загальною площею 18,9 кв.м., підсумок по літ. «Б - 1» 106,0 кв.м., яких: корисної 106,0 кв.м., основної 87,1 кв.м., допоміжної 18,9 кв.м.;

(літ. «В - 1»), загальною площею 104,4 кв.м., що складається з: 1 цех, загальною площею 53,9 кв.м., 2 цех, загальною площею 50,5 кв.м., підсумок по літ. «В-1» 104,4 кв.м., з яких: корисної 104,4 кв.м., основної 104,4 кв.м.; літ. «Г», «Д» вольєр, літ. «Е» убиральня, літ. «Ж», «З» сарай (тимч.), літ. «И» вольєр, літ. «К» погріб з шийкою, № 1 підпірна стінка, № 2 ворота з хвірткою, № 3, № 4 огорожа, № 5 яма вигрібна, № 6 ворота, № 7 огорожа, № 8 підпірна стінка, 1 замощення, які належали ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2007 року.

3. ОСОБА_1 відмовляється від своїх позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на нерухоме майно, успадковане ними після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4. ОСОБА_2 відмовляється від своїх позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на нерухоме майно, успадковане ними після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

5. Після виконання умов даної мирової угоди, а саме: реєстрації за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 1/2 частині за кожним із позивачів права власності на виробничий будинок АДРЕСА_1 , що складається з:

(літ. «А-2»), загальною площею 433,7 кв.м., що складається з наступних приміщень: 1 цех, загальною площею 51,6 кв.м., 2 цех, загальною площею 50,6 кв.м., 3 цех, загальною площею 95,3 кв.м., 4 приміщення, загальною площею 3,9 кв.м., 5 коридор, загальною площею 15,8 кв.м., підсумок по І поверху 217,2 кв.м., з яких: корисної 217,2 кв.м., основної 201,4 кв.м., допоміжної 15,8 кв.м.; 6 антресоль, загальною площею 9,3 кв.м., 7 коридор, загальною площею 44,2 кв.м., 8 побутові приміщення, загальною площею 23,6 кв.м., 9 коридор, загальною площею 1,9 кв.м., 10 туалет, загальною площею 2,3 кв.м., 11 о душова, загальною площею 5,1 кв.м., 12 комора, загальною площею 4,1 кв.м., 13 комора, загальною площею 5,2 кв.м., 14 комора, загальною площею 7,9 кв.м., 15 кабінет, загальною площею 9,5 кв.м., 16 приміщення, загальною площею 103,4 кв.м., підсумок по II поверху 216,5 кв.м., з яких: корисної 216,5 кв.м., основної 112,9 кв.м., допоміжної 103,6 кв.м.;

(літ. «Б-1»), загальною площею 106,0 кв.м., що складається з: 1 склад, загальною площею 70,6 кв.м., 2 склад, загальною площею 16,5 кв.м., 3 компресорна, загальною площею 18,9 кв.м., підсумок по літ. «Б - 1» 106,0 кв.м., з яких: корисної 106,0 кв.м., основної 87,1 кв.м., допоміжної 18,9 кв.м.; (літ. «В-1»), загальною площею 104,4 кв.м., що складається з: 1 цех, загальною площею 53,9 кв.м., 2 цех, загальною площею 50,5 кв.м., підсумок по літ. «В-1» 104,4 кв.м., з яких: корисної 104,4 кв.м., основної 104,4 кв.м. .; літ. «Г», «Д» вольєр, літ. «Е» убиральня, літ. «Ж», «З» сарай (тимч.), літ. «И» вольєр, літ. «К» погріб з шийкою, № 1 підпірна стінка, № 2 ворота з хвірткою, № 3, № 4 огорожа, № 5 яма вигрібна, № 6 ворота, № 7 огорожа, № 8 підпірна стінка, 1 замощення, сторони зобов`язуються не мати одна до одної жодних претензій та не пред`являти будь-яких вимог одна до одної. Просять суд визнати дану мирову угоду і закрити провадження в справі.

Провадження по цивільній справі № 205/3793/17 (2/205/2371/17) за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про визнання права власності на будинок, закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Стягнути рівними частками з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 3910,50 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року прийнято до розгляду цивільну справу. Залучено територіальну громаду в особі Дніпровської міської ради та Державну архітектурно-будівельну інспекцію України до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

У судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Письмових заяв від них не надходило.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Письмових заяв від них не надходило.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору територіальної громади в особі Дніпровської міської ради письмово просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державної архітектурно-будівельної інспекції України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило.

В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України).

В судовому засіданні , яке відбулося 28 січня 2020 року позивач ОСОБА_2 , ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги від 30.06.2017 року підтримали. Уточнювати позовні вимоги не бажали , просили розглядати їх в тій же редакції.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 позовів вимоги визнали в повному обсязі, заперечень на позов не надали.

Суд зауважує, що в подальшому , розгляд даної справи неодноразово відкладався.

Обов`язковою явка сторін у судове засідання не визнавалась.

Матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі належним чином повідомлених учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2007 року визнано дійсним укладений 17 червня 1999 року між ОСОБА_6 та Малим колективним підприємством «Фортуна» договір купівлі-продажу об`єкту незавершеного будівництва розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_6 право власності на самочинно збудоване майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на будівлю цеху А-2 загальною площею 305,2 кв.м. та будівлю незавершеного будівництва Б (а.с. 7-8, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 (а.с. 6, том 1). Спадкоємцями після його смерті є відповідачі по справі.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі прибудови та інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на прибудови та інші споруди, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво (ч. 1 ст. 376 ЦК України) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (п. 7 пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування»).

Так, відповідно до технічного паспорту на спірний об`єкт, виготовленого ФОП ОСОБА_7 станом на 14 квітня 2017 року, у 2016 році у виробничому будинку АДРЕСА_1 були здійсненні прибудови і добудови, однак матеріали справи не містять доказів набуття ОСОБА_6 права власності на таке майно у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що майно, яке позивачі просять витребувати у відповідачів та на яке позивачі просять визнати за ними право власності має ознаки самочинного будівництва та не було зареєстровано за померлим ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, а отже, не увійшло до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

У статті 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Варто враховувати, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі Афанасьєв проти України, 5.04.2005).

Таким чином, особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Враховуючи те, що позивачами обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки належним способом захисту в даному випадку є визнання права власності на самочинне будівництво, а правовою підставою для захисту є положення ст. 376 ЦК України, та позивачі в судовому засідання заявили про небажання уточнювати позовні вимоги, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивачів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15-16, 376, 1218 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 77-81, 141, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: територіальна громада в особі Дніпровської міської ради та Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про витребування майна та визнання права власності на будинок відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершена апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 05 жовтня 2020 року.

Суддя Н.В. Басова