Справа № 473/2835/20
РІШЕННЯ
іменем України

"23" вересня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Туришевої К.В.

За участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини інваліда та стягнення аліментів на утримання подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю

встановив

26 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на її утримання аліментів в розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з дати її звернення до суду з позовом, і на весь час її проживання з дитиною-інвалідом ОСОБА_3 , та опікування нею, а також про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої, непрацездатної доньки - інваліда дитинства ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дати звернення позивача до суду з позовом.
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що вони мають спільну доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом 1 групи з народження підгрупи ОСОБА_4 . Сторони проживають окремо. Донька-інвалід, яка потребує постійного стороннього догляду та опіки, проживає разом з позивачем, яка її утримує, виховує та піклується про неї. З відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання ОСОБА_3 , до досягнення нею повноліття, однак після досягнення донькою повноліття відповідач перестав сплачувати аліменти, а надавати матеріальну допомогу у добровільному порядку не бажає. Оскільки дитина є інвалідом з дитинства, шансів на одужання немає, позивач знаходиться у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги на утримання, догляд та лікування повнолітньої дитини-інваліда, оскільки несе витрати на харчування, одяг, сплату комунальних послуг. В свою чергу, відповідач, який офіційно працевлаштований та отримує стабільний середньомісячний дохід, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки -інваліда не надає, з огляду на що позивач звернулась до суду з зазначеною позовною заявою.
Ухвалою суду від 27 серпня 2020 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки - інваліда. Заперечував проти стягнення аліментів на утримання дружини, вважаючи, що для цього відсутні правові підстави
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).
Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, що була видана 14.08.2018 року Відділом реєстрації територіальної громади міста та довідки про склад сім`ї, виданої головою квартального комітету ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальною комісією, виданою Вознесенською медико-соціальною експертною комісією 03.06.2020 року, ОСОБА_3 , є інвалідом першої - Б групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду та нагляду.
З довідки № 753 від 12.08.2020 року, виданої начальником Управління соціального захисту населення Вознесенської міської ради, вбачається, що ОСОБА_3 знаходиться на обліку в зазначеному управлінні отримує державну допомогу в розмірі 2568 грн.
Позивачка ОСОБА_1 на працює.
Відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем та працює у військовій частині НОМЕР_1 та його заробітна плата за період з січня 2020 року по липень 2020 року складає 57575,46 гривень.
Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).
Суд наголошує на тому, що відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина тільки за наявності передбачених в законі умов. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина виникає на підставі складу юридичних фактів: а) походження дочки, сина від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біологічного походження); б) непрацездатність дочки, сина; в) потреба дочки, сина в матеріальній допомозі; г) здатність батьків надавати матеріальну допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим з батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (статті 182, 200 СК України).
Таким чином, розмір відповідних аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених у статті 82 СК України, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно зі статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_3 , враховуючи стан здоров`я останньої, яка є непрацездатною особою, інвалідом дитинства 1 групи, та стан здоров`я її батька, який є працездатною та офіційно працевлаштованою особою; матеріальне становище сторін, зокрема, той факт, що повнолітня донька отримує державну допомогу, позивач на даний час не працює, а відповідач отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 10489,26 гривень; той факт, що на утриманні у відповідача не знаходяться будь-які інші особи, та інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки в розмірі ј частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню.
Главою 16 «Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання» Сімейного кодексу України регламентовано підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання. Так, частиною 3 статті 199 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
В свою чергу, згідно частини 9 статті 9 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість застосування у даному випадку положень частини 3 статті 199 СК України до статті 198 СК України в частині права звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки того з батьків, з ким проживає донька.
В свою чергу, щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з дати її звернення до суду з позовом, і на весь час її проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 1 статті 88 СК України визначено, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.
З аналізу зазначеної норми вбачається, що стягнення такого виду аліментів можливе за умови проживання одного з подружжя з дитиною з інвалідністю та опікування нею.
Однак у даному випадку ОСОБА_3 , хоча і є непрацездатною, але повнолітньою особою, оскільки 23 травня 2020 року досягла вісімнадцятирічного віку, а тому у відповідності до частини 1 статті 6 СК України не має правового статусу дитини, з огляду на що у даному випадку не можуть застосовуватись положення статті 88 СК України, а тому суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Суд, відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 179, 180, 181, 182, 186, 191, 198, 200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини інваліда та стягнення аліментів на утримання подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання якого: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , місце проживання якої: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з 26 серпня 2020 року.
Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання останньої у розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з дати звернення позивача до суду з позовом і на весь час її проживання з дитиною-інвалідом ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та опікування нею.
Допустити негайне виконання рішення у справі в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання якого: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривні 80 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 25 вересня 2020 року.

Суддя М.М. Ротар