Справа № 182/3786/20
Провадження № 2/0182/1988/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.09.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Нікополі Дніпропетровської області помер його дядько ОСОБА_2 , про що 26 березня 2018 року складено відповідний актовий запис № 641. Крім нього, у ОСОБА_2 рідних не було, так як одруженим він ніколи не був, рідних дітей в нього не було, батьки померли і єдиний рідний брат (його батько) ОСОБА_3 теж помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, він с єдиним спадкоємцем за законом після смерті дядька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.11.2007 року. Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст.1233 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України. У відповідності до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За вимогами ч.3 ст.1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. З урахуванням зазначеного, він є спадкоємцем другої черги за законом після смерті дядька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя дядько ОСОБА_2 заповіту не залишив. При житті його дядько ОСОБА_2 подарував йому 1/2 частину житлового будинку за договором дарування від 29 травня 2009 року, так як його батько помер коли йому було 11 років і, відповідно, дядько взяв на себе права батька і виховував і допомагав йому. Вони часто спілкувались і у них були дуже добрі відносини. Після отримання освіти він намагався знайти роботу, але офіційно працевлаштовувати ніхто не хотів і платили суцільні копійки, що не давало йому змоги самостійно себе забезпечувати і надавати допомогу своєму дядькові, так як він цього потребував (після операції його дядько повністю осліп). Наприкінці 2017 року йому запропонували роботу у м.Ялта, він порадився зі своїм дядьком ОСОБА_2 , який підтримав його, і, приблизно, в грудні 2017 року він поїхав на заробітки до м.Ялти, де отримав страхове свідоцтво від 25 січня 2018 року і патент від 22 січня 2018 року та став працювати (довідка з місця реєстрації додається). Можливості зв`язатись з дядьком у нього не було, але він його запевнив, що все буде добре, так як його постійно навідували соціальні співробітники і він міг дати собі раду. Дядько його запевнив, що, якщо щось трапиться, він знайде можливість його повідомити. Остаточно з м.Ялта він повернувся у вересні 2019 року і, приїхавши до м.Нікополя, дізнався від голови ОСББ, що дядько помер. Таким чином, перебуваючи на заробітках у м.Ялта, він пропустив строк прийняття спадщини після смерті свого дядька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 і, відповідно, не звернувся своєчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім того, у нього було відсутнє свідоцтво про смерть ОСОБА_2 і всі інші документи на спадщину, що теж було перешкодою для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1272 Цивільного кодексу України встановлено, що, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною третьою вказаної статті визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, вважає, що ним пропущений строк прийняття спадщини з поважних причин. Свідоцтво про смерть його дядька ОСОБА_2 та всі інші документи йому надала голова ОСЬБ «Веста» Кисельова Т.І. у липні 2020 року, раніше зв`язатись з нею та приїхати до м.Нікополя у нього не було можливості у зв`язку з запровадженням карантину на всій території України і дізнався він про знаходження вказаних документів у голови ОСББ тільки в червні 2020 року. Таким чином, до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті дядька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , він звернувся 02 липня 2020 року і отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.07.2020 року у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини. З огляду на зазначене вимушений звернутись до суду. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486нс 15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Через це вимушений звернутись до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.32), представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала (а.с.33).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Нікополі Дніпропетровської області помер дядько позивача по справі ОСОБА_2 , про що 26.03.2018 року складено відповідний актовий запис № 641 (а.с.10). Крім позивача, у ОСОБА_2 рідних не було, так як одруженим він ніколи не був, рідних дітей в нього не було, батьки померли і єдиний рідний брат (батько позивача) ОСОБА_3 теж помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9). Таким чином, позивач с єдиним спадкоємцем за законом після смерті дядька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до якої входить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.11.2007 року (а.с.16-20). Позивач по справі є спадкоємцем другої черги за законом після смерті дядька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя дядько ОСОБА_2 заповіту не залишив. При житті ОСОБА_2 подарував позивачу 1/2 частину житлового будинку за договором дарування від 29.05.2009 року (а.с.22). В грудні 2017 року позивач поїхав на заробітки до м.Ялти, де отримав страхове свідоцтво від 25.01.2018 року і патент від 22.01.2018 року та став працювати (а.с.15). Остаточно з м.Ялта позивач по справі повернувся у вересні 2019 року і, приїхавши до м.Нікополя, дізнався від голови ОСББ, що дядько помер. Таким чином, перебуваючи на заробітках у м.Ялта, позивач пропустив строк прийняття спадщини після смерті свого дядька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 і, відповідно, не звернувся своєчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім того, у нього було відсутнє свідоцтво про смерть ОСОБА_2 і всі інші документи на спадщину, що теж було перешкодою для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та всі інші документи позивачу надала голова ОСЬБ «Веста» Кисельова Т.І. у липні 2020 року. Таким чином, до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 позивач звернувся лише 02.07.2020 року і, як наслідок, отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.07.2020 року у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини (а.с.6).

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийнятгя спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За таких обставин, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважною.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІНН НОМЕР_1 ), додатковий строк тривалістю 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал