Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1885/19
Провадження № 2/382/190/20
РІШЕННЯ

Іменем України

07 вересня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом доОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в якому вказала, що за рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.11.2017 року у справі № 382/1630/17 шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано. Після розірвання шлюбу спільні діти сторін по справі: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилися проживати з позивачкою. За рішенням Яготинського районного суду Київської області від 05.09.2018 року у справі № 382/1200/18 з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Станом на 01.09.2019 року відповідно до довідки - розрахунку Яготинського РВ ДВС заборгованість відповідача за аліментними зобов`язаннями визначена у розмірі 7 208,42 грн.. Після закінчення дев`яти класів ОСОБА_3 з 01.09.2019 року продовжила навчання у Коледжі економіки, права та інформаційних технологій ВНЗ «Університет економіки та права «Крок». Навчання у коледжі є платним, а також платним є проживання у гуртожитку. Відповідно до п. п. 1.1.1. та 1.1.2. Додатку 1 до Договору № 33130-К про надання освітніх послуг від 01.08.2019 року розмір оплати за весь період надання освітньої послуги - три роки шість місяців (сім півріч) - становить 49 700,00 грн., розмір оплати за надання освітньої послуги у першому півріччі 2019-2020 навчального року становить 7 100,00 грн.. Розмір оплати за 2019-2020 навчальний рік становить 14 200,00 грн.. Відповідно до фіскального чеку № 39191 від 06.08.2019 року позивачкою було здійснено оплату за надання освітньої послуги за перше півріччя 2019-2020 навчального року у сумі 7 100,00 грн.. Разом з цим, відповідно до Договору № 07841-19 про надання послуг з проживання від 06.08.2019 року вартість проживання спільної доньки сторін по справі у гуртожитку протягом 2019-2020 навчального року становить 16 200,00 грн., при цьому 06.08.2019 року позивачкою було сплачено за послуги гуртожитку 4 050,00 грн. та 09.10.2019 року сплачено 1 350,00 грн.. Відповідачу відомо, що донька стала студенткою Київського ВНЗ, проте він уникає спілкування з нею, зовсім не цікавиться її життям, не надає їй ніякої підтримки. Позивачка працює адміністратором медичного центру ТОВ «Реках Україна» , її заробітна плата становить в середньому 4 000,00 на місяць. З огляду на зазначене, позивачці одній нести витрати, пов`язані з навчанням доньки, її утриманням та утриманням спільного неповнолітнього сина дуже складно, у той час, як батько, який є фізично здоровим та працездатним, має значні неофіційні доходи, на її розуміння зможе нести витрати, пов`язані з навчанням доньки та її проживанням у гуртожитку, на рівні 1/2 частки (50%) таких витрат. Оскільки оплата послуг з навчання та проживання доньки у гуртожитку здійснюється на підставі укладених між навчальним закладом та позивачкою відповідних договорів, то й стягнення з відповідача частки додаткових витрат повинна здійснюватися на її користь. Отже, додаткові витрати з оплати послуг з навчання та проживання доньки у гуртожитку за 2019-2020 навчальний рік становить 30 400,00 (14 200,00 + 16 200,00) грн. Тому з відповідача підлягає стягненню 50 % витрат з оплати послуг з навчання та проживання доньки у гуртожитку за 2019-2020 навчальний рік, що становить 15 100,00 грн.. Крім того, позивачка понесла судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,00 грн. та витрати за надання їй адвокатом правничої допомоги зі складання позову та розрахунків до нього у сумі 3000 грн., а також планує нести судові витрати за надання адвокатом правничої допомоги з представництва їїх інтересів та правового захисту у судовому розгляді даного позову. Враховуючи викладене, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь Ѕ частину (50 %) додаткових витрат з оплати послуг з навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Коледжі економіки, права та інформаційних технологій ВНЗ «Університет економіки та права «Крок» та її проживання у гуртожитку за 2019-2020 навчальний рік, у сумі, що становить 15 100,00 грн. та стягнути судові витрати, понесені позивачкою.

Позивачка зменшила свої позовні вимоги, оскільки відповідач сплатив за навчання спільної доньки сторін ОСОБА_3 4 260,00 грн. та 1 350,00 грн. за її проживання у гуртожитку та просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь Ѕ частину (50 %) додаткових витрат з оплати послуг з навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Коледжі економіки, права та інформаційних технологій ВНЗ «Університет економіки та права «Крок» та її проживання у гуртожитку за 2019-2020 навчальний рік, у сумі, що становить 19 550,00 грн. та стягнути судові витрати, понесені позивачкою.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги з врахуванням направленої відповіді на відзив до суду.

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд

справи за відсутністю відповідача та його як представника. При цьому, просить врахувати викладенні у відзиві доводи та міркування ОСОБА_2 , а також й те, що відповідач не заперечує (як вказує позивач) проти здобуття донькою освіти, а лише

вказує на те, що здобуття навчання кожною дитиною це є обов`язком, а не

особливими обставинами та здібностями дитини, що дає підставу позивачки

застосовувати норму ст. 185 СК України про стягнення додаткових витрат на дитину,

що викликані особливими обставинами. Оскільки до особливих обставин закон

відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків,

потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то

страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як

негатитними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики,

що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає

додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку

біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає

доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач не визнає, просить суд відмовити у задоволені її позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 5, 6, 51-52).

Рішенням Яготинського районного суду Київської області 05.09.2018 року у справі № 382/1200/18 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. З розрахунку заборгованості боржника по аліментах вбачається, що станом на 01.09.2019 року переплата по аліментах складає 7 208,42 грн. (а.с. 7).

З копії Договору № 33130-К про надання освітніх послуг від 01.08.2019 року з додатком № 1 (а.с. 8, 9) вбачається, що Коледж економіки, права та інформаційних технологій ВНЗ «Університет економіки та права «Крок» вз`яв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника ( ОСОБА_1 ) надати ОСОБА_3 освітню послугу, а саме: здійснити підготовку одержувача на денній формі навчання за спеціальністю готельно-ресторанна справа, для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста; розмір оплати за весь період надання освітньої послуги - три роки шість місяців (сім півріч) - становить 49 700,00 грн., розмір оплати за надання освітньої послуги у першому півріччі 2019-2020 навчального року становить 7 100,00 грн.. Розмір оплати за 2019-2020 навчальний рік становить 14 200,00 грн..

З копії договору № 07841-19 про надання послуг з проживання від 06.08.2019 року (а.с. 10-11) вбачається, що ВНЗ «Університет економіки та права «Крок» та ОСОБА_1 , як мати студентки 1 курсу факультету КЕПІТ ОСОБА_3 , уклали договір щодо тимчасового проживання на платній основі протягом дії цього договору ліжко-місце в кімнаті, комунальні та санітарно-гігієнічні послуги, послуги з охорони, майно індивідуального та загального користування в гуртожитку, період надання послуг з вересня 2019 року по серпень 2020 року включно (а.с. 10-11).

З копій квитанці № 39192, 39191 від 06.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 було сплачено за послуги гуртожитку 4 050,00 грн. та 7 100,00 грн. за освітні послуги, а 09.10.2019 року згідно квитанції № 1742-4674-8453-4696 ОСОБА_1 сплачено за проживання ОСОБА_3 в гуртожитку 1 350,00 грн. (а.с. 12-13).

З копії довідки № 41 від 21.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 працює адміністратором медичного центру ТОВ «Реках Україна», її заробітна плата становить в середньому 4 000,00 на місяць (а.с. 14).

З копій квитанцій від 11.12.2019 року № 1805-4294-0274-0556 та № 1805-4301-3700-4252 вбачається, що ОСОБА_2 сплатив за навчання ОСОБА_3 4 260,00 грн. та 1 350,00 грн. за проживання у гуртожитку (а.с. 36, 56).

З копії платіжного доручення від 07.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатила за навчання доньки 2 700,00 грн. (а.с. 42), з платіжного доручення від 20.03.3020 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатила за навчання доньки 2 700,00 грн. (а.с. 43), з платіжного доручення від 13.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатила за проживання в гуртожитку 1 550,00 грн. (а.с. 44).

З довідки № 1 від 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_7 водієм, станом на січень-квітень 2020 року має посадовий оклад 4 723,00 грн. (а.с. 53).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на травень 2020 року ОСОБА_2 має заборгованість по виконкому листу № 382/1200/18 зі сплати аліментів у розмірі 3 622,58 грн. (а.с. 54-55).

З копії квитанції № 201 від 20.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 проплатив 3 630,00 грн по виконавчому листу № 382/1200/18 зі сплати аліментів (а.с. 57).

З довідки № 1 від 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_7 водієм, станом на березень-серпень 2020 року має посадовий оклад 4 723,00 грн., сплачує щомісяця 850,14 грн. податків та 2 218,00 грн. аліментів, до сплати має 1654,86 грн. (а.с. 90).

З Акту обстеження (а.с.91) вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_8 , 1945 року народження, ОСОБА_9 , 1977 року народження, ОСОБА_10 та проживає постійно без реєстрації з жовтня 2019 року ОСОБА_2 , 1978 року народження.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на серпень 2020 року ОСОБА_2 має заборгованість по виконкому листу № 382/1200/18 зі сплати аліментів у розмірі 190,28 грн. (а.с. 99).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України.

В силу ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Принципом 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір`ю.

В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджені аліменти на дитину, зобов`язаний брати участь в додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Ці положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 травня 2018 року у справі № 61-15690св18.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Разом з тим, стверджуючи про оплату послуг за навчання дитини, позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження таких витрат. Тому в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, враховуючи, вище викладене, а також матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, вимоги ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.182, 183 СК України, та те, що позивачем не наведено доказів, що при сплаті аліментів, існують обставини, що підпадають під визначення додаткових витрат визначених СК України та практикою Верховного Суду. Крім цього, з огляду на наявну довідку про заробітну плату відповідача та наявних відрахувань, а також вимог ст.198 СК України та ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Щодо стягнення судових витрат, суд прийшов до таких висновків.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представником позивачки було надано суду Акт приймання-передачі виконаних робіт (послуг) наданих ОСОБА_1 адвокатом Коваль Л.М. у даній справі на суму 8 500,00 грн. (а.с. 96), до розрахунку додано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 7/20 від 05.03.2020 року на суму 5 500,00 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 31/20 від 24.10.2019 року на суму 3 000,00 грн. (а.с. 94-95), відповідно до договору-доручення про надання правової допомоги адвокатом від 01.10.2019 року (а.с. 17), копію ордера серія КС № 615768 (а.с. 15), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3847/10 (а.с. 15 зворотній бік), додаткову угоду про виплату гонорару до договору-доручення про надання правничої допомоги адвокатом від 05.03.2020 року (а.с. 97), попередній розрахунок витрат позивача ОСОБА_1 (а.с. 16, 98).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 ст. 137).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137).

Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 8 500,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу адвоката та судовий збір.

Як передбачено ст. ст. 15, 60, 62 ЦПК України та Законом України «Про адвокатську діяльність», правничу допомогу в суді може надавати адвокат, повноваження адвоката як представника посвідчується довіреністю або ордером.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом розрахунку суми судових витрат та квитанції до прибуткового касового ордеру № 7/20 від 05.03.2020 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 31/20 від 24.10.2019 року позивачкою було сплачено адвокату 8 500,00 грн..

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських послуг, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, а й також чи сума їх була обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, п. 269.

Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

В силу ст. 141 ЦПК України, витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача в разі відмови в позові.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 60, 62, 133, 137, 141, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 141, 150, 180-185, 193, 198, 199, 200 СК України, Декларації прав дитини, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини», ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 17 вересня 2020 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.