Справа 237/4914/19
Номер провадження 2/237/313/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.20 року м. Курахове Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сенаторова В.А.

при секретарі Лахно Т.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Галицинівська сільська рада Мар`їнського району Донецької області про усунення перешкод в користуванні майном,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про усунення перешкод в користуванні майном.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на підставі рішення виконавчого комітету Галицинівської сільської ради від 22.07.2015 року № 37 позивач є власником 1/3 частини жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в складі 1/3 частини сараю С-1, літньої кухні Б-1, гаражу Г-1, вбиральні У-1, льоху П-1, колодязю к, паркану № 1, паркану № 2. З 2000 року відповідачі по справі заволоділи господарською спорудою гараж, яка зазначена в технічній документації РКП «Мар`їнське БТІ» та рішеннях виконавчого комітету Галицинівської сільської ради як господарська споруда під літ. Г-1, яка належить до квартири АДРЕСА_2 . Рішенням виконавчого комітету Галицинівської сільської ради від 23.11.2016 року № 51 гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , приєднати до квартири (1/3 частини жилого будинку) з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , власником якої являється ОСОБА_1 . Відповідачі заявили, що господарська споруда є безхазяйною, а їм вона потрібна для підприємницької діяльності, а саме для обслуговування та зберігання автомобілів, які належать ОСОБА_4 , її матері ОСОБА_2 та цивільному чоловіку ОСОБА_3 . В 2011 році ОСОБА_2 зверталась з позовом до Галицинівської сільської ради з позовом про визнання права власності на гараж за правом набувальної давності, який рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 23 листопада 2011 року був задоволений. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 30 березня 2012 року вказане рішення було скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено. У 2013 році ОСОБА_4 , яка є рідною дочкою ОСОБА_2 звернулась з аналогічним позовом Галицинівської сільської ради. Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 серпня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Галицинівської сільської ради про визнання права власності на споруду задоволено. За ОСОБА_4 визнано право власності на споруду загальною площею 138,6 кв.м. розташовану на території Галицинівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_3 . Рішенням апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2016 року рішення Мар`їнського районного суду Донецької області скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до Галицинівської сільської ради про визнання права власності на споруду загальною 138,6 кв.м., розташовану на території Галицинівської сілсьької ради за адресою: АДРЕСА_3 а відмовлено. Постановою Верховного Суду України від 19 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2016 року залишено без змін. Позивач як власник позбавлений права користуватися та розпоряджатися своїм майном внаслідок перешкод, які йому вчиняють відповідачі своїми протиправними діями.

На доведення обґрунтованості своїх вимог позивач надав суду наступні документи: рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 29.08.213 року (а.с. 8), рішення Апеляційного суду Донецької області від 27.04.2016 року (а.с. 9-10), постанову Верховного Суду від 19.06.2019 року (а.с. 1114), рішення Виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області № 51 від 23.11.2016 року (а.с. 15-16), рішення Виконавчого комітету Галицинівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області № 37 від 22.07.2015 року (а.с. 18), технічний паспорт.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти позову повністю, не скористалися своїм правом надати суду відзив та заперечення на позовну заяву.

На доведення обґрунтованості своїх заперечень відповідачі надав суду наступні докази: ліцензію Міністерства транспорту та зв`язку України серії АВ № 353698, технічний паспорт та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Фольцваген, ліцензійна картка серії НОМЕР_1 , довіреність від 13.07.2018 року серії ННС № 710292, зареєстрованої у реєстрі № 1275, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ГАЗ 31105, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ГАЗ 31107, накладні, податкові накладні, технічний паспорт споруди АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи була повідомлена. Причини неявки суду не повідомила.

В судовому засіданні представник третьої особи - Галицинівська сільська рада Мар`їнського району Донецької області не з`явились в судове засідання, надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, слідує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до висновків, які наведені нижче.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами 1 та 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Галицинівської сільської ради від 22.07.2015 року № 37 позивач є власником 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 з господарськими будівлями та спорудами в складі 1/3 частини сараю С-1, літньої кухні Б-1, гаражу Г-1, вбиральні У-1, льоху П-1, колодязю к, паркану № 1, паркану № 2.

Встановлено, що з 2000 року відповідачі по справі ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заволоділи господарською спорудою гараж, яка зазначена в технічній документації РКП «Мар`їнське БТІ» та в рішеннях виконавчого комітету Галицинівської сільської ради як господарська споруда під літ. Г-1, яка належить до квартири АДРЕСА_2 . Рішенням виконавчого комітету Галицинівської сільської ради від 23.11.2016 року № 51 гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , приєднано до квартири (1/3 частини житлового будинку) з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 , власником якої являється ОСОБА_1 .

Встановлено в судовому засіданні, що рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 серпня 2013 року (справа № 2/237/1755/13) задоволенні позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на споруду загальною площею 138,6 кв.м., розташовану на території Галицинівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_3 . Але, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2016 року (єдиний унікальний номер 237/3814/13-ц, номер провадження 22-ц/775/798/2016) апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена, рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 серпня 2013 року скасовано. Постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року (справа 237/3814/13-ц, провадження № 61-12198св18) касаційна скарга ОСОБА_4 залишена без задоволення. Рішення Апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2016 року залишено без змін.

Отже, відповідачами не надано доказів, які б доводили його право власності на спірне нерухоме майно, підставі яких би суд встановив правомірність володіння і користування цим майном з боку відповідачів і які могли би вважатися правовстановлюючими документами відповідно до закону України.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд вважає встановленою ту обставину, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві власності нерухомим майном. Сам відповідач ОСОБА_3 і відповідачка ОСОБА_4 не заперечують тієї обставини, що вони користується спірним майном, оскільки вважають його своїм. Суд переконаний, що ці перешкоди в здійснені позивачем його права власності слід усунути зобов`язавши ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звільнити гараж, загальною площею 138,6 кв.м., розташованому на території Галицинівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_3 та вивезти з нього належні їм транспортні та технічні засоби.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Галицинівська сільська рада Мар`їнського району Донецької області про усунення перешкод в користуванні майном, задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні та розпорядженні гаражем, загальною площею 138,6 кв.м., розташованому на території Галицинівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_3 , зобов`язавши ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звільнити гараж, загальною площею 138,6 кв.м., розташованому на території Галицинівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_3 та вивезти з нього належні їм транспортні та технічні засоби.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 256,13 грн. (двісті п`ятдесят шість гривень 13 копійок) з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Мар`їнський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.08.2020 року.

Суддя В.А. Сенаторов