Справа № 464/2122/17 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/1414/20 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар Жукровська Х.І.

з участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Патько Наталії Ярославівни на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року, постановлене у складі головуючого судді Горбань О.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що 18 лютого 2013 року між нею та відповідачами було укладено договір позики, за умовами якого позичальники отримали у позику грошові кошти у розмірі 92 тис. доларів США терміном до 15 серпня 2013 року.

Відповідачі взяті на себе зобов`язання за договором позики належним чином не виконували, запевняли про повернення коштів, а з січня 2017 року на вимоги не реагували, позику не повернули, чим порушили її права. З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на її користь заборгованість за вказаним договором позики у розмірі 92 тис. доларів США, проценти за час користування коштами у розмірі 1 524 263 грн., 3 % річних у розмірі 276 074 грн. 99 коп.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 02 травня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення суми боргу задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 92 000 доларів США, що еквівалентно на день ухвалення рішення 2 385 560 грн. 00 коп., проценти за час користування коштами в сумі 1 524 263 грн. 51 коп., 3% річних в сумі 276 074 грн. 99 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судові витрати з кожного в розмірі по 4160 грн. 00 коп.

Постановою Верховного Суду від 24 вересня 2018 року рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 2 травня 2018 року залишено без змін.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року оскаржили ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , інтереси яких представляє адвокат Патько Наталія Ярославівна.

В апеляційній скарзі адвокат Патько Н.Я. вказує на те, що приймаючи рішення у даній справі про стягнення коштів з батьків малолітнього та неповнолітнього, зокрема, процентів у розмірі 1 524 263, 51 грн., нарахованих виходячи зі ставки НБУ за користування позикою, вираженою в іноземній валюті, про незаконність чого висловилась Велика Палата Верховного Суду, суд першої інстанції однозначно вирішив питання про права та інтереси останніх, що захищаються Конвенцією про права дитини та чинним законодавством України, а відтак вони мають право на оскарження відповідного рішення в силу приписів ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

На виконання вказаного рішення, вчинено дії, які матимуть наслідком позбавлення малолітнього та неповнолітнього апелянтів права на житло, користування яким нарівні з власником (матір`ю в даному випадку) гарантується їм та захищається чинним законодавством України, відтак вони є суб`єктами, які мають право на оскарження відповідного рішення, згідно з положеннями ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року та прийняти нове, яким відмовити у позові ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Новосядло В.Р. висловилась у заперечення апеляційної скарги, вважаючи таку необґрунтованою, поданою з порушенням принципу «Resjudikata» - юридичної визначеності, принципу остаточності судового рішення, поданою від імені осіб, права, інтереси, свободи та (або) обов`язки яких оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року не порушені та не вирішувались, поданою від імені осіб, які не були і не могли бути повідомлені про розгляд даної справи, також не могли бути залучені до участі у справі, оскільки їх права, інтереси, свободи та (або) обов`язки не порушуються оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року, апеляційну скаргу подано фактично тими ж апелянтами скаржниками відповідачами у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під «прикриттям», ніби то, вирішенням в оскаржуваному рішенні Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки їх дітей. Просить закрити апеляційне провадження.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

В судове засідання 17.09.2020 року представник апелянтів адвокат Патько Н.Я. не прибула, 16.09.2020 року подала клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки контактувала з особою, у якої підтверджено COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, а також запровадження КМУ режиму надзвичайної ситуації на всій території країни.

Колегія суддів враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 року по 31.07.2020 року (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 року №343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Львів). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 року регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні.

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року, із змінами, внесеними постановою КМУ № 760 від 26.08.2020 року, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 до 31 жовтня 2020 року на території, зокрема Львівської області, продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 та від 20 травня 2020 року № 392.

Вказаною постановою, залежно від епідемічної ситуації в регіоні або районі чи місті обласного значення встановлюється зелений, жовтий, помаранчевий або червоний рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19.

Рішенням Державної комісії із питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 27 серпня 2020 року у м. Львові встановлено помаранчевий рівень епідемічної небезпеки.

При цьому, згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року, не передбачено у зонах із помаранчевим рівнем епідемічної небезпеки, заборони проведення судових засідань, а також діяльності адвокатів, органів державної влади та місцевого самоврядування.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

В той же час судова колегія звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є розумність строків розгляду справи судом, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 Цивільного процесуального кодексу України).

Враховуючи неодноразове відкладення судових засідань за клопотанням апелянта та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності апелянта ОСОБА_7 , відтак у клопотанні про відкладення розгляду справи відмовлено.

На переконання колегіїсуддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно норм процесуального закону, подання апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має відбуватись з дотриманням певних умов.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ст. 352 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України 2004 року права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.»

Системний аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 252 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 11 липня 2018 року у справі № 911/2635/17 сформулював висновок про те, що судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначено, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Тобто, у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі і якщо апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 02 травня 2018 року, вирішено про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики, укладеним 18 лютого 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , за умовами якої остання передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 92 000 доларів США до 15 серпня 2013 року.

Постановою Верховного Суду від 24 вересня 2018 року за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_5 рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 2 травня 2018 року залишено без змін.

В апеляційній скарзі адвокат Патько Н.Я. вказує на те, що ухвалюючи рішення у даній справі про стягнення коштів з батьків малолітнього та неповнолітнього апелянтів, зокрема процентів у розмірі 1 524 263, 51 грн., нарахованих виходячи зі ставки НБУ за користування позикою, вираженою в іноземній валюті, про незаконність чого висловилась Велика Палата Верховного Суду, суд першої інстанції однозначно вирішив питання про права та інтереси дітей відповідача, що захищаються Конвенцією про права дитини та чинним законодавством України, відтак вони мають право на оскарження відповідного рішення в силу приписів ч.1 ст.352 ЦПК України.

Встановлено, що спір у даній справі виник між позивачем та відповідачами - батьками апелянтів.

Аналіз змісту судових рішень у даній справі, з урахуванням встановленої мети щодо можливості вирішення такими питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки дітей відповідачів - подружжя ОСОБА_8 , свідчить, що висновки, викладені у рішенні, створюють обов`язки лише для останніх, як солідарних боржників (подружжя), які виникли з договору позики, укладеного ОСОБА_5 в інтересах сім`ї, а питання про права, свободи, інтереси та обов`язки їхніх дітей, в тому числі, які випливають з укладеного їхнім батьком договору позики, при розгляді справи судом першої інстанції не вирішувались, оскільки в мотивувальній частині рішення не містяться висновки суду про права та обов`язки дітей, в резолютивній частині рішення суд також не вказав про їх права та обов`язки.

Встановивши такі обставини, колегія суддів приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження.

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

За таких обставин, враховуючи що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня постановлення судового рішення, особою, повноваження якої на представництво неповнолітніх та малолітніх дітей в матеріалах справи відсутні, самі діти не були та не могли бути повідомлені про розгляд справи, а також не могли бути залучені до участі у справі, в той же час відповідачами у справі є їх законні представники батьки, які приймали участь у розгляді справи та скористались правом на апеляційне і касаційне оскарження рішення суду першої інстанції, і питання про права, свободи та інтереси дітей ОСОБА_3 , і ОСОБА_4 оскаржуваним рішенням не порушуються, колегія суддів приходить до висновку про закриття апеляційного провадженняу справі за апеляційною скаргою представникаЮренц ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвоката Патько Наталії Ярославівни на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 362, 367, 368 , 370, 390, 393ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Патько Наталії Ярославівни на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18 липня 2017 року, постановлене у складі головуючого судді Горбань О.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення суми боргу - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 22 вересня 2020 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді Бойко С.М.

Ніткевич А.В.