УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Кузнецова Д.В, за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Конуп Ігор Миколайович, до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно зведене нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2020 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно зведене нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 06 березня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19 серпня 2020 року у справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 28 серпня 2020 року.

27 серпня 2020 року від представника позивачки за договором про надання професійної правничої допомоги, адвоката Конупа І.М., надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на 28 серпня 2020 року, у зв`язку із його перебуванням у відрядженні в м. Слов`янськ Донецької області. У підтвердження цього факту жодних доказів суду надано не було.

За таких підстав, судове засідання було відкладено на 01 жовтня 2020 року, про що представника позивачки було повідомлено належним чином.

30 вересня 2020 року від представника позивачки за договором про надання професійної правничої допомоги, адвоката Конупа І.М., надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на 01 жовтня 2020 року, у зв`язку із його відрядженням, при цьому будь-яких документів у підтвердження цього факту суду також не надано.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13, який суд враховує під час розгляду цієї справи з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Судом встановлено, що представник позивачки, який повторно не з`явився у судове засідання, належним чином був повідомлений про дату, час і місце його проведення, про що свідчить наявні в матеріалах справи телефонограми та СМС-повідомлення, які були отримані ним заздалегідь, а також письмова заява від адвоката про відкладення розгляду справи. У той же час, в матеріалах справи відсутня заява позивачки або її представника про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, оскільки належним чином повідомлений представник позивачки без поважних причин повторно не з`явився в судове засідання, що, крім іншого, може свідчити про втрату інтересу позивачем до зазначеної цивільної справи, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду. Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити позивачу, що залишення його позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду з аналогічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 13, 223, 257-261, 263ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Конуп Ігор Миколайович, до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно зведене нерухоме майно залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачці, що після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду, вона має право звернутися до суду повторно.

Копії цієї ухвали надіслати сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д. В. Кузнецов