КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/1689/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі Маштаковій Т.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання поруки припиненою,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Ул`яновської О.В.,-

встановила:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Просив визнати зобов`язання, що виникло з договору поруки № 3186-ДП1 від 12 жовтня 2007 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 , таким, що припинило свою дію.

ОСОБА_1 зазначив, що внаслідок зміни строку виконання основного зобов`язання та винесення апеляційним судом постанови про відмову в задоволенні заяви ПАТ «ПроКредит Банк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, наявні підстави для припинення поруки.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «ПроКредит Банк» зазначило, що апеляційна скарга є необґрунтованою та недоведеною, а рішення суду є законним, обґрунтованим, та таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник ПАТ «ПроКредит Банк» проти апеляційної скарги заперечила.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 укладено рамкову угоду № 3186.

Відповідно до п. 2.1. кредитор на підставі угоди зобов`язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник зобов`язується належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати усі інші зобов`язання, передбачені угодою та кредитними договорами.

Пунктом 2.2. визначено ліміти умов кредитування позичальника:

- ліміт суми кредитування: еквівалент 500 000 дол. США;

- ліміт строку кредитування: 180 календарних місяців;

- максимальний розмір процентів: 40 % річних.

12 жовтня 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання траншу № 1.35115/3186, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 240 000 дол. США на строк 180 календарних місяців від дати видачі кредиту включно із 12,5% річних.

22 листопада 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання траншу № 1.35906/3186, за умовами якого кредитор на підставі та умовах рамкової угоди № 3186 від 12 жовтня 2007, а також цього договору зобов`язався надати кредит у розмірі 39 790 дол. США на строк 84 календарних місяців із 12.5% річних.

19 березня 2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання траншу № 1.37888/3186, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 40 000 дол. США на строк 84 календарних місяців, під 13% річних.

12 жовтня 2007 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 3186-ДП1.

Відповідно до п. 2.1. на підставі договору поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.

Згідно п. 2.3. встановлена договором порука у повному обсязі поширюється на зобов'язання позичальника із врахуванням усіх кредитних договорів, а також змін та/або договорів з моменту набрання ними чинності.

Відповідно до п. 4.1. порука діє з моменту укладення договору протягом усього часу дії, встановленого рамковою угодою ліміту строку кредитування до моменту припинення строку дії рамкової угоди та належного виконання усіх зобов`язань позичальника. Припинення окремих кредитних договорів чи погашення заборгованості позичальника до моменту припинення строку дії рамкової угоди, а також непред`явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості позичальника не тягне за собою припинення поруки.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитними договорами № 1.35115/3186 від 12 жовтня 2007 року, № 1.35906/3186 від 22 листопада 2007 року, №1.37888/3186 від 19 березня 2008 року у розмірі 4 424 931 грн 02 коп.

06 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ПроКредит Банк» укладено договір про порядок виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2012 року.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що після укладення між ОСОБА_2 та ПАТ «ПроКредит Банк» договору про виконання рішення суду, ОСОБА_2 , починаючи з 02 лютого 2017 року, жодних платежів не здійснювала. Протягом цього ж періоду банком вимоги до поручителя не заявлялись, тому правовідносини поруки є такими, що припинилися.

Крім того, ще однією підставою для припинення поруки позивач зазначає набрання чинності постанови Апеляційного суду Київської області від 28 лютого 2018 року, якою було відмовлено ПАТ «ПроКредит Банк» у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Позивач вважає, що його відповідальність за договором поруки припинилася, оскільки банком пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

В договорі поруки строк її припинення сторони не встановили.

Таким чином, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ПроКредит Банк» у травні 2012 року направив позичальнику та поручителям вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості.

Згідно п. 8.3 кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту.

Вимога кредитора про дострокове погашення кредиту здійснюється у письмовій формі ( п. 8.4 ).

Позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит на суму, що вказана у вимозі протягом п`яти банківських днів з дня відправлення вимоги (п. 8.5.).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ПроКредит Банк» у травні 2012 року направив позичальнику та поручителям вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості.

Таким чином, сторони у травні 2012 року змінили строк виконання зобов`язання.

У липні 2012 року банк звернувся до суду із відповідним позовом.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2012 року достроково стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитними договорами у розмірі 4 424 931 грн 02 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, яка діяла на час пред`явлення кредитором вимоги до боржника) порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання ( травень 2012 року ) банк пред`явив вимогу до поручителя ( липень 2012 року ), - підстав вважати поруку припиненою немає, а відтак позовні вимоги про припинення поруки є необґрунтованими.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції залишив позовні вимоги без задоволення з підстав пропущення позивачем строку позовної давності.

Тоді як позовні вимоги не підлягають задоволенню через їх необґрунтованість.

З огляду на це, мотивувальна частина оскаржуваного рішення підлягає зміні.

Доводи апеляційної скарги про те, що не пред`явлення банком вимог до поручителя з 02 лютого 2017 року (порушення ОСОБА_2 зобов`язань згідно договору про порядок виконання судового рішення) є підставою для припинення поруки, колегія суддів вважає помилковим, оскільки строк виконання зобов`язання за кредитним договором закінчився у травні 2012 року. При цьому, зобов`язання за договором про порядок виконання судового рішення, стосуються прав та обов`язків сторін на стадії виконання судового рішення, і не мають відношення до прав та обов`язків за основним кредитним зобов`язанням.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідальність ОСОБА_1 за договором поруки припинилась внаслідок того, що банком пропущено строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, колегія суддів не приймає, оскільки такі доводи не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не давав своєї згоди на укладення договору між ОСОБА_2 та АТ «ПроКредит Банк» від 06 листопада 2013 року про порядок виконання рішення суду, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані правовідносини виникли на стадії виконання судового рішення, а положення частини 4 ст. 559 ЦК України регулюють права та обов`язки під час виконання основного зобов`язання за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не погоджується з мотивувальною частиною оскаржуваного судового рішення, а тому вона підлягає зміні, з викладенням мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення суду в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 24 вересня 2020 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

О.Ф. Лапчевська