ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року

м. Харків

Справа № 953/1334/20

Провадження № 22-ц/818/2436/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

секретаря: Каплоух Н.Б.

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя та усунення перешкод у користуванні шляхом вселення,

за апеляційною скаргою адвоката Ліпчанського Володимира Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 18 лютого 2020 року, постановлену суддею Сенаторовим В.М.,-

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя та усунення перешкод у користуванні шляхом вселення.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив:

вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати право власності шляхом продажу, дарування, безоплатної передачі або будь-яким іншим способом на наступне майно:1) квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 126,5 кв.м., яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу р. №4607 від 31.08.2007 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19595961, номер запису про право власності 87567); 2) нежитлові приміщення підвальної частини № 1,2,3,4,5 житлового будинку літ. «А- 4» за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,9 кв.м., які належать їй на підставі договору купівлі-продажу р. №1832 від 30.03.2012 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6329862, номер запису про право власності 4859 ); 3) квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 46,6 кв.м., яка належить їй за договором купівлі-продажу від 09.10.2014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, номер запису про право власності 7268946).

Заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам чинити перешкоди ОСОБА_1 щодо володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що зважаючи на презумпцію рівності часток подружжя у спільному майні, відсутністю домовленостей між подружжям щодо поділу спільно нажитого під час шлюбу майна, оскільки вказані об`єкти нерухомості є спільною сумісною власністю подружжя, так як були набуті на підставі договорів купівлі-продажу під час їхнього шлюбу, хоча і документально оформлені на відповідача, а тому позивач вважає, що на теперішній час є об`єктивні підстави стверджувати, що відповідачем може бути здійснено відчуження вищезазначених об`єктів спільної сумісної власності без попередньої згоди позивача, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, в зв`язку з чим, з метою належного його виконання є необхідність в застосуванні заходів забезпечення позову.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 18 лютого 2020 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 задоволено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, щоміж сторонами дійсно виник спір, позивач просить про розірвання шлюбу, здійснення поділу спільно набутого майна та вселення. Забезпечення позову не порушує права та інтереси відповідача з приводу користування та володіння майном. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

В апеляційній скарзі адвокат Ліпчанський В. В., який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що задовольняючи клопотання про заборону ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам чинити перешкоди ОСОБА_1 щодо володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 судом фактично було задоволено заявлену позовну вимогу про усунення перешкод у користуванні шляхом вселення. Ані в заяві, ані в оскаржуваній ухвалі не обґрунтовано необхідність вжиття заявлених запобіжних заходів, та не наведено жодних посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Судом встановлено, що у січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя та усунення перешкод у користуванні шляхом вселення.

Предметом заявленого позову є, зокрема, об`єкти нерухомого майна.

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених позивачем позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Разом з тим, заборонивши ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам чинити перешкоди ОСОБА_1 щодо володіння та користування квартирою АДРЕСА_4 , суд вирішив одну з позовних вимог по суті.

Відповідно до ч. 10 ст. 151 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Доводи апеляційної скарги про відсутність обставин, які свідчать про реальну можливість відчуження спірного майна не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, а підставою забезпечення позову може бути обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню в частині заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам чинити перешкоди ОСОБА_1 щодо володіння та користування квартирою АДРЕСА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Ліпчанського Володимира Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 18 лютого 2020 року в частині заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам чинити перешкоди ОСОБА_1 щодо володіння та користування квартирою АДРЕСА_4 скасувати і в цій частині в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В.Маміна

О.Ю.Тичкова

повний текст постанови

складено 11 вересня 2020 року