Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 (надалі - позивачка) звернулася до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 25 липня 2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений її автомобіль Peugeot Partner, державний номер НОМЕР_1 . Постановою суду водія ОСОБА_2 було визнано винуватим у порушенні правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Для встановлення розміру заподіяної шкоди позивачка звернулась до ТОВ ЕК «Укравтоекспертиза», за звітом якої вартість відновлювального ремонту її автомобіля з урахуванням фізичного зносу складає 46 444,99 гривень. Відповідно до страхового полісу цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «ІНГО». З метою отримання страхового відшкодування 30 липня 2019 року позивачка засобами поштового зв`язку звернулась до відповідача із відповідною письмовою заявою. 02 серпня 2019 року заява була отримана відповідачем. Протягом 10 днів з моменту отримання заяви представник відповідача не направив свого представника та не оглянув автомобіль. 17 вересня 2019 року адвокатом позивача на адресу відповідача було відправлено листа із заявою про долучення документів, копією постанови про притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності та копією звіту оцінки. 20 вересня 2019 року вказаний лист був вручений відповідачу. Оскільки протягом 90 днів з моменту отримання заяви позивача не було здійснено страхове відшкодування, на адресу відповідача був направлений запит, у відповідь на який надійшло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування від 03.12.2019 року. Відповіді на направлену у зв`язку із цим претензію відповідач також не надав, страхове відшкодування не здійснив.

На підставі викладеного, позивач просила стягнути з АТ «СК «Інго» на свою користь суму страхового відшкодування по ДТП, пов`язаної з матеріальною шкодою спричиненої транспортному засобу позивача в розмірі 46 444,99 грн., витрати на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту транспортного засобу в якості відшкодування збитків в розмірі 2000 грн., а також 20840,80 грн. на відшкодування судових витрат, які складаються з судового збору - 840,80 грн. та витрат на правову допомогу - 20000 грн.

Позивач в судове засідання не з`явилась.

Представник позивача - адвокат Попов В.М. в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його присутності та без присутності позивача, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача АТ «СК «ІНГО» в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, надіслав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/139128325, за яким забезпечено автомобіль Chevrolet державний номер НОМЕР_2 . Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну в розмірі 100000 грн. та франшизу в розмірі 1000 грн. Згідно позовних вимог 25.07.2019 року з вини водія ОСОБА_2 мала місце ДТП за участю забезпеченого автомобіля Chevrolet державний номер НОМЕР_2 , в результаті якої заподіяно механічні пошкодження автомобілю Peugeot державний номер НОМЕР_1 , що належить позивачу. Зазначає про те, що 30.07.2019 року до відповідача з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування позивач не зверталась. Наданий фіскальний чек не може підтверджувати дану обставину. Лише 20.09.2019 року за вх. №7573 відповідачем було отримано від позивача заяву про виплату страхового відшкодування з додатками. Після отримання даної заяви суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_4 звернувся до адвоката позивача для проведення огляду та визначення розміру шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля, проте на той момент автомобіль було вже відновлено. Враховуючи, що позивач своєчасно не повідомила АТ «СК «ІНГО» про настання ДТП, яка мала місце 25.07.2019 року, не надала пошкоджений автомобіль на огляд, що призвело до неможливості причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди, відповідачем не було порушено жодних прав позивача та відсутні підстави для здійснення страхового відшкодування. Також відповідач заперечив суму заявлених позовних вимог, зазначивши, що позивачем не надано документи на підтвердження розміру фактично понесених витрат по відновленню транспортного засобу, тому при розрахунку витрат на відновлювальний ремонт необхідно брати до уваги вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна з урахуванням зносу та без урахування ПДВ. Згідно Звіту №171 від 06.09.2019 року така сума становить 41280,00 грн. Крім того, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка полісом №ЕР/139128325 встановлена в розмірі 1000 грн. Вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, оскільки позивач протягом трьох днів після ДТП не повідомила його про настання ДТП та місце знаходження свого транспортного засобу. Також вважає, що відсутні будь-які підстави для задоволення вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки ціна позову та розмір заявлених витрат є неспівмірними, в матеріалах справи відсутні відомості про їх сплату адвокату та детальний опис наданих послуг.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що 25 липня 2019 року в місті Маріуполі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Chevrolet Lacttti державний номер НОМЕР_2 під керуванням третьої особи ОСОБА_2 , та автомобіля Peugeot Partner державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 .

Внаслідок зіткнення був пошкоджений автомобіль позивача ОСОБА_1 , який належить їй на праві приватної власності згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 7).

Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 09 серпня 2019 року ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративний штраф (а.с. 6).

Відповідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже вина ОСОБА_2 у вчиненій ним дорожньо-транспортній пригоді встановлена в повному обсязі у справі про адміністративне правопорушення та доведена належними доказами. Постанова суду про встановлення вини ОСОБА_2 має преюдиціальне значення та цей факт не підлягає повторному доведенню.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/139128325, який станом на 25 липня 2019 року був діючим, у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було забезпечено транспортний засіб Chevrolet Lacttti державний номер НОМЕР_2 (а.с. 25, 94).

19 березня 2020 року рішенням Загальних зборів акціонерів назву ПрАТ «АСК «Інго Україна» змінено на АТ «СК« Інго» (а.с. 95-97).

Полісом №ЕР/139128325 встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн., а також франшиза в розмірі 1 000,00 грн. (а.с. 94).

30 липня 2019 року шляхом відправлення листа засобами поштового зв`язку позивач звернулась до ПрАТ «АСК «ІНГО» із письмовою заявою, в якій просила здійснити відшкодування оціненої шкоди, завданої в результаті ДТП, що сталась 25 липня 2019 року о 12.30 годині на вул. Макара Мазая в м. Маріуполі за участю транспортного засобу Chevrolet Lacttti державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля Peugeot Partner державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 (а.с. 26). Вказаний факт підтверджується копією заяви від 30 липня 2019 року, фіскальним чеком, виданим 30 липня 2019 року у відділенні ПАТ «Укрпошта» при оформленні відправлення (а.с. 27), а також відповіддю Донецької дирекції АТ «Укрпошта» від 13 лютого 2020 року на запит адвоката Попова В.М., згідно якої вказаний лист був прийнятий до пересилання на адресу ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» 30 липня 2019 року та вручений 02 серпня 2019 року за довіреністю уповноваженій на одержання пошти особі - Гончар (представник ПрАТ «АСК «ІНГО Україна») (а.с. 21).

06 вересня 2019 року оцінювачем Хартиновим Б.Б. за замовленням позивача ОСОБА_1 було складено звіт №171 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Peugeot Partner державний номер НОМЕР_1 . За висновками даного звіту вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіціенту фізичного зносу складників колісного транспортного засобу складає 46444,99 грн., без урахування ПДВ - 41280,00 грн. (а.с. 8-20).

Відповідно до абзацу 2 пункту 36.2 статті 36 Закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Оскільки в заявлений позивачем розмір страхового відшкодування увійшла сума податку на додану вартість за ставкою 20%, ремонтні роботи пошкодженого транспортного засобу виконані, проте до суду не представлено документального підтвердження його виконання, тому заявлена сума оціненої шкоди підлягає зменшенню на суму податку на додану вартість. Сума страхового відшкодування без ПДВ згідно звіту становить 41280,00 грн.

Згідно статті 12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Таким чином, вказана сума страхового відшкодування підлягає зменшенню на суму франшизи, внаслідок чого сума страхового відшкодування становить 40280,00 грн. (41280,00 грн. - 1000,00 грн.).

Отже відповідач має обов`язок виплатити страхове відшкодування в розмірі 40280,00 грн.

Щодо твердження відповідача про відсутність підстав для здійснення страхового відшкодування через несвоєчасне повідомлення про настання страхового випадку суд зазначає наступне.

Згідно ст. 33.1.4 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до пунктів 34.2.- 34.4 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

За наведеними положеннями Закону після вчиненої ДТП в першу чергу на страховика покладається обов`язок в 10 денний строк організувати необхідного спеціаліста (аварійного комісара або експерта) для визначення розміру збитків та повного огляду пошкодженого транспортного засобу. При цьому всі витрати на забезпечення їх прибуття та виконання покладених законом функцій з об`єктивного визначення розміру збитків покладається саме на страховика.

30 липня 2019 року позивач у встановленому законом порядку звернулась до відповідача із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування.

Проте АТ «СК «ІНГО» письмової відповіді на вказані звернення не представило, так само, як і доказів про надсилання такої відповіді позивачу, спеціаліста для огляду пошкодженого транспортного засобу та оцінки завданої майнової шкоди не направило, страхове відшкодування не виплатило. Про прийняте рішення або причини невиплати позивача належним чином не повідомило.

17.09.2019 року представником позивача на адресу відповідача було направлено заяву про долучення до справи копії звіту про оцінку шкоди, завданої власнику транспортного засобу ОСОБА_1 , яка була отримана АТ «СК «ІНГО» 20.09.2019 року (а.с. 30). У відповідь на вказану заяву відповідачем було направлено лист про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.3 ст. 37 Закону через невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, що призвело до неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (а.с. 33).

При наданні правової оцінки діям сторін та правовідносинам, що склалися між сторонами суд керується положеннями Закону, які діяли на момент настання дорожньо-транспортної пригоди (страхового випадку).

Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 34.1 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 35.1. Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 36.1. Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку.

Пунктом 36.2. Закону встановлено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Отже за вказаним вище положеннями Закону встановлено обов`язок відповідача АТ «СК «ІНГО», як страховика, здійснити виплату протягом 15 днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування, але в будь-якому випадку не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування прийняти рішення про виплату та виплати його, або прийняти негативне рішення для заявника. При цьому законом покладається безумовний обов`язок страховика письмово повідомити заявника про будь-яке із прийнятих рішень щодо виплати.

Натомість АТ «СК «ІНГО» не надало суду належних доказів направлення свого представника (аварійного комісара або експерта) для визначення розміру збитків та проведення відповідної оцінки суми заподіяних збитків автомобілю позивача, що передбачено положеннями ст. 34 Закону. У зв`язку із цим позивачем самостійно було укладено договір №95 від 14.08.2019 року на проведення автотоварознавчої оцінки пошкодженого колісного транспортного засобу та понесено витрати на її проведення в сумі 2000 грн. (а.с. 23, 24).

Відповідно до ст. 34.3 Закону якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). З урахуванням наведених положень закону відповідач має відшкодувати позивачу шкоду, заподіяну його автомобілю, та витрати на проведення автотоварознавчої оцінки.

Як вже зазначалося, з досліджених матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до відповідача із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування 30 липня 2019 року, тобто протягом трьох робочих днів з часу настання ДТП.

Твердження відповідача про те, що позивач не зверталась до них із повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, спростовуються дослідженими судом матеріалами справи.

Крім того, неповідомлення страховика про настання страхового випадку не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки зібраними у справі доказами встановлено факт настання страхового випадку, причини та обставини його настання, а також розмір заподіяної шкоди. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2018 року у справі №227/3573/ 16-ц.

Відповідно до пунктів 37.1.4 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у Законі прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону не містять.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування. Вказана позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі N 465/4287/15.

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою 24.03.2020 року, тобто в межах річного строку з моменту вчинення ДТП. Таким чином, твердження відповідача про те, що він не отримував заяву позивача про виплату страхового відшкодування також не може бути підставою для відмови у такій виплаті.

Отже, протягом 90 денного строку відповідач - страхова компанія виплату страхового відшкодування не здійснила, тому сума страхового відшкодування в розмірі 40280,00 грн. підлягає стягненню в судовому порядку.

Стосовно заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 щодо офіційного тлумачення статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, як вбачається із матеріалів справи, представництво інтересів позивача у суді першої інстанції на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру здійснював адвокат Попов В.М. Останній надавав клієнту консультацію, готував та оформляв позов до суду, а також відповідь на відзив.

Також представником позивача надано розписки від 25.07.2019 року, згідно яких позивачкою сплачено адвокату 9000,00 гривень згідно договору про надання правової допомоги.

Також, під час розгляду цивільної справи № 753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та фактичних обставин справи, виходячи з об`єму фактично виконаних робіт по наданню правової допомоги, суд вважає, що позивач понесла судові витрати на правову допомогу у цій справі в сумі 7000,00 грн.

Витрати на участь адвоката в судових засіданнях протягом 2 годин в розмірі 2000 грн. відшкодуванню не підлягають, оскільки в ході розгляду даної справи фактично судові засідання не відбувались через надання заяв від учасників про відкладення судового розгляду чи розгляду справи без присутності осіб.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судового збору, сплаченого позивачем, становить 840,80 грн.

Оскільки заявлені позивачем майнові вимоги задоволені частково, в загальному розмірі 40280,00 грн., що у відсоткову відношенні від заявленої суми становить 87,27%, тому до стягнення з АТ «СК «ІНГО» підлягають судові витрати у відповідній частині, що становить 733,76 грн.

З аналогічних підстав до стягнення з АТ «СК «ІНГО» підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6108,90 грн.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, керуючись ст.ст. 3, 6, 11, 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 6, 34, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» (місцезнаходження 01054, м.Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 33, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із пошкодженням транспортного засобу, в розмірі 40280,00 (сорок тисяч двісті вісімдесят гривень 00 коп.), а також витрати за проведення товарознавчого дослідження в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6108,90 (шість тисяч сто вісім гривень) 90 копійок та витрати пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 733,76 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 25 вересня 2020 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов