Справа №487/4374/19Головуючий суду першої інстанції - Щербина С.В.
Провадження №22-ц/812/1454/20 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 05 червня 2020 року, повний текст якого складено 15 червня 2020 року, ухвалене за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду позов до приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (далі - ПрАТ «ПРОСТО-страхування») про стягнення майнової шкоди в сумі 35 103,93 грн., завданої дорожньо-транспортною пригодою.

ПрАТ «ПРОСТО-страхування» проти задоволення позову заперечувало, надавши через свого представника відзив, у якому просило відмовити у задоволенні позову. Також товариство просило стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 05 червня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено. Відповідачу відмовлено у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачу по справі була надана професійна правнича допомога тільки у вигляді складання відзиву на позовну заяву, проте вартості оплати послуг з написання відзиву суду надано не було. Іншої професійної правничої допомоги не надавалося. Окрім того, судом наголошувалося, що в заяві про фактичні судові витрати включено послуги, які не стосуються предмета спору і є необґрунтованими стосовно необхідності їх надання з огляду на обставини справи, зокрема, консультація адвоката щодо порядку та строків надання правової допомоги, визначення правовідносин сторін, визначення підсудності розгляду справи та складу учасників, послуги по збору необхідних доказів, проведення аналізу судової практики та застосування висновків Верховного Суду у даних правовідносинах, чого зроблено не було. Написання, підготовка, копіювання, зшивання та надсилання документів з додатками до суду та сторонам взагалі не відносяться до витрат з професійної правничої допомоги.

Не погодившись із рішенням суду в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просило рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з позивача на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначав, що суд безпідставно відмовив у стягненні на його користь понесених витрат на професійну правничу допомогу, які доведені належними письмовими доказами.

Позивач через свого представника ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошував на тому, що апеляційна скарга є безпідставною, а рішення суду законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подав до суду позов до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» про стягнення майнової шкоди в сумі 35 103,93 грн., завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 21.10.2019 р. ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи безстроково (а.с.85).

Отже, в силу вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір» та ст.141 ЦПК України, він звільнений від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях, але не від сплати інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, якими є витрати на професійну правничу допомогу.

Представництво інтересів відповідача у справі здійснював адвокат Синюк С.Л. на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги №23 від 03 січня 2019 року, укладеного між ПрАТ «ПРОСТО-страхування та адвокатським бюро «Синюк та партнери».

У вказаній справі представник відповідача складав відзив на позовну заяву та приймав участь у судовому засіданні тривалістю 6 хвилин, яке відбувалося 25 травня 2020 року (а.с.59-62, 114-115).

У вересні 2019 року представник відповідача надав розрахунок фактичних витрат відповідача на професійну правничу допомогу, відповідно до якого ПрАТ «ПРОСТО-страхування» було надано вказану допомогу на 4000 грн., яка полягала у консультації відповідача щодо порядку та строків надання правової допомоги адвокатом у зазначеній справі тривалістю 1 година, вартістю 700 грн.; здійсненні підготовчих дій, а саме: з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказують сторони та якими доказами вони підтверджуються, з`ясування наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, та доказів на їх підтвердження, визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду, збір необхідних доказів на підтвердження обґрунтування відповідача, аналіз судової практики, тривалістю 2,5 години, вартістю 1900 грн.; визначення підсудності розгляду позовної заяви, визначення складу учасників судового процесу, написання, підготовка, копіювання, зшивання та надсилання документів з додатками до суду та сторонам у справі, та у разі необхідності участь у судовому засіданні, тривалістю 2 години, вартістю 1400 грн. (а.с.74-75).

До розрахунку витрат представником відповідача надано акт виконаних робіт, а також докази сплати ПрАТ «ПРОСТО-страхування» вартості професійної правничої допомоги (а.с.76-78).

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 05 червня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» про відшкодування майнової шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. Відповідачу було відмовлено у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши вказане, колегія суддів дійшла висновку про доведеність відповідачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 770 грн. (складання відзиву, участь у судовому засіданні представника 25.05.2020 р.).

Вказана сума є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами, витраченим на них часом, а також фінансовим станом позивача, який є особою з інвалідністю І групи.

За такого колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність у повному обсязі підстав для задоволення вимог відповідача до позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства, а тому рішення суду у вказаній частині підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення вказаних вимог відповідача на суму 770 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 05 червня 2020 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 770 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 11 вересня 2020 року.