КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 року місто Київ

справа № 754/11019/13-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження, постановлену під головуванням судді Таран Н.Г., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», боржник: ОСОБА_1 , стягувач: Публічне акціонерне товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року заявник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою, в якій просив замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах №754/11019/13-ц.

В мотивування вимог посилався на те, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0 від 31 серпня 2007 року у розмірі 382326,45 грн. та судовий збір у сумі 3441 грн.

Зазначав, що 18 вересня 2019 року між ПАТ ««Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» був укладений договір купівлі-продажу права вимоги №1930/К.

Вказував, що відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №0 від 31 серпня 2007 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача його правонаступником задоволено

Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за виконавчими листами №754/11019/13.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що боржник ОСОБА_1 в судовому розгляді справи участі не брав та не був повідомлений про судове засідання, тому останній не мав можливості скористатися своїми правами учасника справи, передбаченими ЦПК України.

Зазначав, що боржник ОСОБА_1 був позбавлений права на з`ясування суми боргу по якому проведено переуступку, оскільки єдиним доказом існування заборгованості боржника перед заявником є витяг з реєстру боржників, що є додатком до договору купівлі-продажу прав вимоги від 18 вересня 2019 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Посилався на те, що як слідує з інформації з Єдиного реєстру боржників, станом на 30 червня 2020 року по фізичній особі з РНОКПП НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , інформація в реєстрі боржників відсутня.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Заявник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та стягувач ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Згідно з п.3 ч. 3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Частиною 3 ст.442 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Положеннями частин 2, 4 ст.128 ЦПК України визначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи було призначено у судове засідання на 27 лютого 2020 року о 14.15 год. та ОСОБА_1 направлялвся судова повістка.

При цьому, матеріали справи не місять доказів отримання вказаної судової повістки ОСОБА_1 .

А відтак, судом першої інстанції при постановленні ухвалибули порушені норми процесуального права, оскільки справу було розглянуто за відсутності боржника, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового розгляду, що є безумовною підставою для скасування ухвали суду відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що заява ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2013 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0 від 31 серпня 2007 року у розмірі 382326,45 грн. та судовий збір у сумі 3441 грн.

На виконання вищевказаного рішення суду за заявою представника позивача Деснянським районним судом містаКиєва 14 січня 2014 року було видано виконавчий лист.

18 вересня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги №1930/К, відповідно до умов якоговідбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №0 від 31 серпня 2007 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком до договору купівлі-продажу права вимоги №1930/К від 18 вересня 2019 року, право вимоги за кредитним договором №0 від 31серпня 2007 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Вказаний вище договір є чинним.

Звертаючись із заявою ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» просило замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах №754/11019/13-ц.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.ч.1, 2, 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на корись чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.512 ЦК України визначено, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження й її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов'язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов'язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц, від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц, від 09 січня 2020 року у справі №2218/5181/2012.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак наявні підстави для задоволення заява ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.

Посилання представника боржника на те, що боржник ОСОБА_1 був позбавлений права на з`ясування суми боргу по якому проведено переуступку, колегія суддів відхиляє, оскільки вирішення питання щодо фактичного розміру заборгованості з урахуванням майна, на яке звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за рішенням суду підлягає з`ясуванню при виконанні судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року підлягає скасуванню з постановленням нової про задоволення заяви про заміну стягувача його правонаступником.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року - скасувати та постановити нову.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», за виконавчими листами №754/11019/13 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2020 року.

Головуючий:

Судді: