ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року

м. Харків

Справа №640/22060/13-ц

Провадження №22-ц/818/2219/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :

заявник: ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються : старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Єрьоменко Севастьян Валеріанович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Єрьоменка Севастьяна Валеріановича по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою адвоката Лиски Павла Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 28 січня 2020 року (суддя Бородіна Н.М.), -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області Єрьоменко С.В. під час виконання виконавчого провадження № 47024529, в якій просив суд: визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області Єрьоменко С.В., зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Єрьоменка С.В. винести постанови про зняття арешту та заборони відчуження, а також про скасування інших вжитих державних виконавцем заходів по відношенню до ОСОБА_1 та його майна, у зв`язку із отриманням виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах, а саме:

-постанову про зняття арешту, накладеного 28.09.2016 на нежитлову будівлю, кафе загальною площею 457, 8 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відповідною Постановою в межах виконавчого провадження № 47384075;

-постанову про скасування обтяження у вигляді іпотеки, зареєстрованої 17.12.2007 на підставі Договору про відступлення права вимоги, серія та номер № 3992, виданий 30.04.2010, приватним нотаріусом ДМНО Бандар І.М., на нежитлову будівлю, кафе загальною площею 457, 8 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

-постанову про зняття заборони, накладеної на нежитлову будівлю, кафе загальною площею 457, 8 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої 17.12.2007 на підставі Договору іпотеки № РМ-БМЕ 701/183/2007, серія и номер: 6406, заборона 6^07, виданий 17.12.2007 приватним нотаріусом ХРНО Харківської області Гаража Н.П.;

-постанову про зняття арешту, накладеного на нежитлову будівлю, кафе загальною площею 457, 8 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого 27.02.2009 на підставі Постанови ППВР ВДВС ГУЮ в Харківській області від 16.02.2009, серія та номер 11359006;

-постанову про зняття арешту на нежитлову будівлю, кафе загальною площею 457, 8 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного 22.10.2014 на підставі Постанови ВДВС Харківського РУЮ від 21.08.2014 про арешт майна і накладення заборони на його відчуження, серія та номер: 39702439.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем допущена протиправна бездіяльність під час здійснення виконавчого провадження: № 47024529 оскільки 11.01.2019 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Єрьоменком С.В. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 47024529.

09.08.2018, начальником відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Харківській області був затверджений акт про реалізацію предмета іпотеки, яким безпосередньо встановлено факт проведення електронних торгів, під час яких було реалізовано майно боржника а саме: нежитлова будівля кафе, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із реалізацією предмета іпотеки старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Єрьоменком С.В. була винесена постанова від 25.10.2018 про зняття арешту з майна боржника, яке було реалізовано. Проте скаржник вважає, що Старшим державний виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області Єрьоменком С.В. не в повному обсязі були виконані його обов`язки, були порушені вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, Порядку реалізації арештованого майна, зокрема, ним не були зняти всі арешти та заборони з майна боржника, а лише був знятий арешт з реалізованого на електронних торгах майна.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28 січня 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області Єрьоменко С.В. по цивільній справі за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погодившись із вищевказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги скарги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ще у 2018 році майно боржника було реалізовано на електронних торгах, був складений відповідний акт, виконавцем були отримані документи, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах. Отже, наявні законні підстави для зняття арештів, заборон, обтяжень, що були накладені на нежитлову будівлю (кафе), що відповідає вимогам ч.4 ст.59 Закону України» «Про виконавче провадження», п.29 Розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 року. Також посилається на порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна.

Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.02.2014 року по цивільній справі №640/22060/13-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість в загальній сумі 6702906,61 грн. та судовий збір в сумі 3441 грн.

Постановою державного виконавця від 25.03.2015 року було відкрито виконавче провадження № 47024529 з виконання вказаного рішення суду.

Постановою державного виконавця від 27.09.2016 року у виконавчому провадженні №47024529 було накладено арешт на нежитлову будівлю кафе загальною площею 457,8 кв.м, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Постановою державного виконавця від 22.05.2018 року виконавче провадження було зупинено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11.07.2018 року заочне рішення від 04.02.2014 року було скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість в розмірі 2699181,10 грн.

Постановою державного виконавця від 30.07.2018 року було поновлено вчинення виконавчих дій.

Постановою державного виконавця від 25.10.2018 року було знято арешт з нежитлової будівля кафе загальною площею 457,80 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з реалізацією зазначеного майна шляхом проведення електронних торгів, переможцем яких стала ОСОБА_3 , яка наразі є власником зазначеного приміщення згідно інформації з державного реєстру речових прав.

Постановою державного виконавця від 11.01.2019 року виконавче провадження №47024529 було закінчено.

Ухвалою від 27.02.2019 року було замінено стягувача на його правонаступника - ОСОБА_4 .

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що наразі кафе, на яке накладено арешти належить особі, яка не є стороною (боржником) у виконавчому провадженні, а тому питання про зняття арешту підлягає вирішенню судом, в поряду позовного провадження. При цьому, права ОСОБА_1 наявними арештами на кафе, яке йому не належить, в даному випадку не порушуються. Також, положення ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачають зняття державним виконавцем арешту з майна, яке накладено іншими державними виконавцями в рамках інших виконавчих проваджень, а також приватними нотаріусами. Арешт накладений державним виконавцем Єрьоменко С.В. в рамках ВП №47024529, був постановою вказаного державного виконавця знятий, тобто виконавець дотримався вимог закону .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ст. 448, 449 ЦПК України).

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_1 , посилаючись на ч.4 ст.59 Закону України» «Про виконавче провадження», п.29 Розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 року, вказував на наявність підстав для зняття всіх арештів та заборон з реалізованого в межах виконавчого провадження майна.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ч.5 ст.13 , п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах є підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Пунктом 29 Розділу VIII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (зі змінами) (далі Інструкція) встановлено, що після реалізації арештованого майна всі арешти та заборони з такого майна знімаються не пізніше наступного робочого дня після отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах.

Водночас пункт 7 Розділу X «Порядок розрахунків за придбане на електронних торгах майно та перехід права власності» Порядку реалізації арештованого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 (далі Порядок) встановлено що виконавець виносить постанову про зняття арешту з реалізованого майна, накладеного приватним виконавцем не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/надсилання акту про проведені електронні торги переможцю.

Отже, приймаючи 25.10.2018 року рішення про зняття арешту з реалізованого на електронних торгах майна боржника, який було накладено державним виконавцем в межах виконавчого провадження №47024529 і яке було реалізоване на електронних торгах, державний виконавець діяв в межах закону та наданих йому повноважень. При цьому жодних порушень прав заявника чи вимог Закону судовим розглядом не встановлено, що є підставою для відмови у задоволенні скарги у відповідності до ч.3 ст.451 ЦПК України.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець невправі скасовувати арешти, які він не накладав.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016р., позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також собою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (ст. 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-УІ).

Вказані роз`яснення узгоджуютьсяз ч.1 ст.59 Закону, згідно якої особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

ОСОБА_3 , як набувач майна, не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом з метою захисту своїх прав.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, а лише зводяться до незгоди з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Лиски Павла Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 28 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку, передбаченому статтею 389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В.Маміна

О.Ю.Тичкова

Повний текст постанови складено 11.09.2020 року.