Справа № 648/2046/20
Провадження № 2/648/673/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року смт Білозерка

Білозерський районний суд у складі:

Головуючого судді Рибас А.В.,

за участю секретаря судового засідання Данильченко О.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в смт.Білозерка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог Дар`ївська сільська рада Білозерського району Херсонської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона є власниками будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровано також місце проживання відповідача по справі, який не проживає за вказаною адресою без поважних причин з червня 2018 року, а існування його реєстрації порушує права позивача як власника будинку, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, який фактично не проживає у вказаному будинку. Посилаючись на ст.ст.391, 405 ЦК України, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житлом.

Ухвалою судді від 20.07.2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, від відповідача не надійшло відзиву на позовну заяву.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в призначений час в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, надав до суду заяву про слухання справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до договору довічного утримання від 17.07.2007 року державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори Луб`янським А.В. за №1-1895, та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15326663, ОСОБА_3 належить на праві приватної власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2008 року Дар`ївською сільською радою Білозерського району Херсонської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , актовий запис №2. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на « ОСОБА_5 ». Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 21.01.2008 року Дар`ївською сільською радою Білозерського району Херсонської області.

Відповідно до актів обстеження за місцем реєстрації позивача від 30.06.2020 року та 15.09.2020 року, відповідач ОСОБА_2 , значиться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично за вказаною адресою не проживає з червня 2018 року.

Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Аналогічна правові позиції Верховного Суду України та Верховного Суду викладені в постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, 25.07.2018 року у справі №638/13030/13-ц та 14.08.2019 року у справі №702/101/18, які відповідно до ст.417 ЦПК України є обов`язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Відповідно положень ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідач, більше як один рік відсутній за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідача у житловому будинку позивача створює останній перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном, у зв`язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 247, 263-265, 274, 277, 279, 280-289 ЦПК України, на підставі ст.383, 391, 405 ЦК України, 150 Житлового кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог Дар`ївська сільська рада Білозерського району Херсонської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 27.09.2018 року Білозерським РВ УДМС України в Херсонській області судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом 30 днів до Херсонського апеляційного суду через Білозерський районний суд Херсонської області.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Рибас А.В.