Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2020 р. Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Мушкета О.О.,

за участю секретаря судового засідання Дарменко В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що у неї з відповідачем від шлюбу є неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу між ними відповідач якийсь час добровільно передавав їй гроші на утримання дитини, але це були епізодичні, нестабільні та вкрай незначні суми. Однак, згодом, він взагалі перестав допомагати їй хоч чим-небудь в плані забезпечення дитини. Вирішити питання, з відповідачем, про добровільну оплату аліментів на утримання спільної дитини домовитись не вдалось. На даний час дитина проживає з нею і дійсно навчається в Маріупольському морському ліцеї (комунальний заклад загальної середньої освіти м.Маріуполя) - з 01.09.2018 року по 31.07.2021 року на 3 курсі, не має змоги працювати та потребує матеріальної допомоги від батьків на придбання необхідної літератури, зошитів, канцелярських товарів, необхідних для процесу навчання, їжі одягу, витрат на проїзд до навчального закладу.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звертатися до суду, прохаючи задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень починаючи утримання з моменту подачі даної позовної заяви і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Позивач на попереднє судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься клопотання про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач на попереднє судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив проти їх задоволення.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого 05.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №783, сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою, виданою Комунальним закладом Маріупольський морський ліцей від 09.07.2020 року №147, ОСОБА_3 дійсно навчається в даному закладі з 01.09.2018 року по 31.07.2021 року. Форма навчання - денний стаціонар, бюджетна основа, стипендію не отримує, оскільки стипендія бюджетом не передбачена, не перебуває на повному державному утриманні.

Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У пункті 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При цьому у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року.

Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Як вбачається з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням того, що відповідач є працездатною людиною, дитина знаходиться на повному утриманні позивача та проживає разом з нею, навчається у навчальному закладі та потребує допомоги від батьків, тому суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача аліменти на період навчання його сина в твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень починаючи утримання з моменту подачі даної позовної заяви і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що добровільно про сплату аліментів батьком домовитися не вдається, суд вважає за можливе стягнути аліменти з ОСОБА_2 , оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень, від сплати яких позивач був звільнений, суд вважає необхідним стягнути їх з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 76-81, 89, 200, 258, 259, 264, 265, 268, 293-294 293, 315 ЦПК України, ст.ст.182, 199, 200 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання в твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, починаючи утримання з 10.09.2020 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. О. Мушкет