Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1419/20 Головуючий у 1-й інст. Вачко В. І.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №286/1419/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15 липня 2020 року, яке ухвалено суддею Вачко В.І. в м.Овручі

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення 23 років, у зв`язку з навчанням, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення навчання 30.06.2021 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області на користь матері позивача з батька були стягнуті аліменти на її утримання в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до її повноліття. На даний час позивач досягла повноліття, проте продовжує навчання у Житомирському медичному інституту Житомирської обласної ради, на денній формі навчання, на контрактній основі, з терміном навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року. Самостійно працювати та отримувати заробітну плату на даний час не має можливості. В свою чергу, відповідач працює і розмір його доходів дозволяє надати матеріальну допомогу дочці на період її навчання, у зв`язку з чим позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 15 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відмовляючи у задоволені позову судом не було враховано можливість батька надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. При цьому сам відповідач надав до суду письмовий доказ, який свідчить про те, що останній отримує регулярний щомісячний дохід в розмірі 3802,01 грн. Інших письмових доказів, які б свідчили про неспроможність його сплачувати аліменти матеріали справи не містять. Крім того зазначає, що відмовляючи у задоволені вимог, суд першої інстанції фактично переклав обов`язок щодо надання їй матеріальної допомоги на матір, що є порушенням норм чинного законодавства.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи щодо його неспроможності сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства. Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо продовження навчання на час постановлення рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що батьками повнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно довідки №621 від 27.08.2019 року та довідки № 982 від 02.09.2020 року, які видані Житомирським медичним інститутом Житомирської обласної ради, ОСОБА_1 є студенткою даного навчального закладу «Лікувальна справа», навчається на денному відділенні, контрактної форми навчання (стипендія не нараховується). Термін навчання з 01.09.2017 р. по 01.07.2021 р. (а.с.6).

Відповідно до довідки про склад сім`ї, яка видана Старостинським округом № 8 Овруцької міської ради Житомирської області від 20.05.2020 року № 113, позивач зареєстрована та проживає в сім`ї своєї матері ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_5 (а.с.7).

Як вбачається зі змісту довідки про доходи від 02.07.2020 року, відповідач ОСОБА_2 працює в ТОВ «ЕКОАГРОФІРМА» на посаді тракториста та отримує щомісячно дохід в розмірі 4723 грн. Загальна сума доходу за період з 01.02.2020 р. по 30.06.2020 р. за винятком утримань становить 16128,43 грн.

Відповідач ОСОБА_2 проживає один у власному будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Овруцької міської ради про склад сім`ї №313 від 21.08.2020 року.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням встановленого під час розгляду справи рівня доходу відповідача, останній не спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у визначеному нею розмірі. Доказів протилежного позивач під час розгляду справи не надала.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності з ч.1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести продовження навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.

Під час розгляду справи було встановлено, що повнолітня дочка відповідача продовжує навчання на денній формі у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги батька, зокрема на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, витратами на проїзд, а її батько ОСОБА_2 , має можливість таку допомогу надавати. При цьому колегія суддів враховує ті обставини, що відповідач є працездатною особою,має задовільний стан здоров`я, офіційно працевлаштований, має у власності приватний будинок, інших осіб на утриманні не має, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не звернув уваги на те, що обов`язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків, не врахував можливість відповідача надавати матеріальну допомогу та фактично переклав обов`язок піклуватися та забезпечувати повнолітню дочку, яка навчається, винятково на її матір - ОСОБА_3 , що є порушенням норм закону. (Постанови ВС від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16, від 21 березня 2018 року у справі №308/2268/16-ц та від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц).

З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що повноліття дочка відповідача у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, а її батько, з урахуванням його матеріального стану, має можливість таку допомогу надавати, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно.

Разом з тим, підстави для зазначення у рішенні суду, що розмір присуджених аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відсутні, оскільки сімейним законодавством не передбачено, що розмір аліментів, які стягуються на утримання повнолітньої доньки, зумовлений розміром прожиткового мінімуму.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 26 травня 2020 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 840,80 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: