КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2020 року

справа №369/6741/19

провадження № 22-ц/824/7094/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В, Коцюрби О.П.

при секретарі: Русинчук І.І.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року ухваленого під головуванням судді Медведського М.Д. у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.11.2012 року у розмірі 63261,17 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача подала апеляційну скаргу.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач, підписавши анкету, заяву погодив, що дана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», правилами користування карткою, основними умовами обслуговування складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач, використовуючи кредитні кошти та частково погашаючи заборгованість за кредитом, підтвердив укладення кредитного договору з банком на відповідних умовах. Відповідачем заперечень щодо розміру заборгованості не надано. Відповідачем самостійно не вносились кошти на погашення заборгованості за сервісом «Миттєва розстрочка», тому заборгованість погашалась Банком за рахунок овердрафту встановленого на кредитну карту, в результаті чого заборгованість є більшою, ніж сума встановленого кредитного ліміту. На підтвердження своїх вимог банком надано належні та допустимі докази.

В судовому засіданні представник банку апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н від 18.11.2012 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 у вигляді у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок.

Відповідачем умови кредитного договору виконано не було, внаслідок чого в нього виникла заборгованість станом на 16.04.2019 рік у розмірі 63261,17 грн, яка складається з:

26013,36 грн - заборгованість за тілом кредиту

11082,95 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту

22676,23 грн - нараховані пеня за прострочене зобов`язання

3488,63грн - заборгованість по судовим штрафам

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх вимог банком до позовної заяви надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, Умови та правила надання банківських послуг.

З анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 18.11.2012 року, слідує, що в ній зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, дату народження, ідентифікаційний код, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку тощо.

Проте відсутня інформація щодо отримання відповідачем кредитної картки, та строку, не встановлено бажаний кредитний ліміт.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Проте, матеріали справи не містять підтвердження надання вказаного представником позивача розміру кредитного ліміту та згоди відповідача на його отримання.

Наданий представником банку розрахунок заборгованості не може підтверджувати наявність боргу, оскільки такий розрахунок не є первинним обліковим документом бухгалтерського обліку, а є письмовою інформацією за результатами обробки фактичного операційного руху грошових коштів.

Крім того, анкета-заява не містить відомостей про те, що відповідач не лише ознайомився зі змістом Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», а й отримав ці Умови та правила, з якими він погодився. За відсутності у сторони цих стандартних умов та правил банку, які є невід`ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в анкеті-заяві не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого частиною третьою статті 203 ЦК України.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. (Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17).

Витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29.05.2013 року шляхом підписання анкети-заяви.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

На підтвердження наявності заборгованості представником банку до позовної заяви додано розрахунок заборгованості.

Проте , даний розрахунок заборгованості не є належним доказом надання відповідачу у користування кредитних коштів, та наявності в нього заборгованості, оскільки такий документ не є первинним обліковим документом.

Посилання апелянта на довідку про отримання банківських карток, виписку про рух коштів як на підтвердження щодо використання відповідачем коштів, суд не приймає, оскільки банком подано даний доказ із порушенням вимог цивільно-процесуального законодавства.

Позивач не був позбавлений можливості своєчасно надати докази до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що з боку відповідача відсутні заперечення щодо розміру заборгованості колегія суддів відхиляє, оскільки дана обставина не звільняє позивача від обов`язку доводити свої вимоги. Крім того, відповідачем заперечується факт укладення кредитного договору з банком.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 10 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді