КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/539/20 Головуючий у І інстанції Матійчук Г.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю відносно ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

УСТАНОВИВ:

у січні 2020 року заявник - Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області звернувся до суду з вищевказаною заявою в якій просив суд зобов`язати АТ Комерційний банк «Приватбанк» розкрити та надати Головному управлінню Державної податкової служби у Чернігівській області інформацію, що містить банківську таємницю відносно ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), шляхом направлення на адресу заявника інформації про обсяг та обіг грошових коштів по картковому рахунку: № НОМЕР_2 (змінений на № НОМЕР_3 ), відкритому у АТ КБ «Приватбанк», МФО банку 305299 за період з 08.10.2018 року по 19.11.2018 року із зазначенням контрагентів, а також дати та суми операцій, призначення платежів, які подавались до банку, з метою використання при проведенні перевірки.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що вказана інформація необхідна заявнику з метою реалізації повноважень податкового органу щодо перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, а також дотримання вимог валютного та податкового законодавства платником податків, а саме: для з`ясування наявності та розміру доходів платника податків ФОП ОСОБА_1 для визначення сум його податкового зобов`язання.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року заяву Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на допущені судом порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення по справі, просить рішення скасувати, а по справі ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю відносно ОСОБА_1 , банк: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначив, що заява була розглянута Печерським районним судом м. Києва з порушенням правил підсудності, оскільки ФОП ОСОБА_1 обслуговується у філії «Чернігівське регіональне управління «Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» і тому, відповідно, заява мала бути подана за правилами територіальної підсудності до Чернігівського районного суду Чернігівської області.

Крім того, розглядаючи заяву ГУ Державної податкової служби у Чернігівській області, суд першої інстанції допустив порушення строків розгляду, передбачених положеннями частини 1 статті 349 ЦПК України, а також без виклику особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ГУ ДПС у Чернігівській області І. Вершиніна просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, з огляду на безпідставність її доводів, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що у відповідності до положень частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Колегією суддів встановлено, що справа розглянута судом першої інстанції у відсутність ФОП ОСОБА_1 , щодо якого вимагається розкриття банківської таємниці, який не був належним чином повідомлений про дату і час розгляду, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Згідно положень частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є в тому числі порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на вказані приписи ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом обов`язкових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, оскільки суд допустив порушення норм процесуального права, розглянувши справу у відсутність заінтересованої особи ФОП ОСОБА_1 , який не повідомлений належним чином про дату, час і місце засідання суду і який обгрунтовує свою апеляційну скаргу такими обставинами.

Окрім того, задовольняючи заяву, суд прийшов до висновку про наявність у контролюючого органу обґрунтованих підстав для звернення до суду із заявою про розкриття інформації. Колегія суддів не може погодитися з такими висновками з наступних міркувань.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Встановлений законом режим банківської таємниці не має абсолютного характеру, оскільки передбачено правомірні правові дії щодо розкриття такого виду інформації, і саме на суд як орган державної влади покладено обов`язок у кожному конкретному випадку оцінити нагальну потребу в розкритті такої інформації.

Статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначений порядок розкриття банківської таємниці, відповідно до частини першої якої інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема: за рішенням суду (п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону).

З аналізу зазначеної правової норми виходить, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську таємницю, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність провести перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.

При цьому своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків та зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби планових і позапланових виїзних перевірок, підстави та порядок яких визначені законом.

Сама по собі необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених ПК України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок згідно з процедурою, визначеною главою 8 ПК України. В цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 348 ЦПК України у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України). У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Відповідно до п. п. 20.1.4, 20.1.5 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках.

Відповідно до ст. 77.4 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

У своїй заяві ГУ ДПС України у Чернігівській області посилається на необхідність розкриття банківської інформації з метою здійснення податкового контролю правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових і касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

З матеріалів, доданих до заяви вбачається, що 19.11.2019 року Чернігівське управління ГУ ДПС у Чернігівській області надсилали на ім`я ОСОБА_1 листа щодо необхідності реєстрації його як платника ПДВ, роз`ясняючи положення норм ПК України про відповідальність за неподання реєстраційної заяви, не нарахування або несплату податку, а також щодо порядку проведення позапланової перевірки дотримання валютного, податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В той же час, Головне управління ДПС у Чернігівській області не надало доказів на підтвердження проведення в установленому порядку перевірки з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 податкового законодавства або доказів на підтвердження неможливості вчинення дій відповідно до способів реагування, передбачених законодавством.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ГУ ДПС у Чернігівській області про розкриття банківської таємниці, суд першої інстанції належним чином не перевірив наявність правових підстав для задоволення заяви, оскільки заявник як контролюючий орган не ініціював здійснення будь-якої з передбачених ПК України перевірок, а також не довів існування обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи, ухвалене з порушенням норм процесуального і неправильним застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Згідно частини 2 статті 350 ЦПК України якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 376, 381, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким в задоволенні заяви Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю відносно ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко