Головуючий суду 1 інстанції - Ковальов В. М.
Доповідач -Дронська І.О.
Провадження № 22-ц/810/401/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І. О.,

суддів Лозко Ю. П., Луганської В. М.,

за участю секретаря Сінько А. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Гор-Сталь Україна»,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гор-Сталь Україна» на заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 03 березня 2020 року, ухвалене у складі судді Ковальова В. М. 03.03.2020 року в м. Кремінна

за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гор-Сталь Україна» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова із зазначеною позовною заявою, яку у подальшому уточнив, в обґрунтування якої посилався на те, що з 05 квітня 2019 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «Гор-Сталь Україна» на посаду менеджера з продажу. За усними домовленостями з керівництвом товариства Швиденко Р. В. позивач працював за своїм фактичним місцем проживання у м. Харкові, отримуючи заробітну плату, розмір якої на місяць складав 6496,35 грн, яку позивач отримував двома частинами, а саме: аванс у сумі 2824,50 грн та заробітна плата у сумі 3671,85 грн, яка відповідачем перераховувалась на його картковий рахунок. До трудових обов`язків позивача входило спілкування з клієнтами, надання пропозицій щодо продажу продукції, підготовка пропозицій для участі у тендерах тощо.

06 серпня 2019 року на мобільний телефон позивача надійшло повідомлення щодо зарахування грошових коштів в сумі 1681,07 грн, які відповідачем були перераховані на його картковий рахунок та на його звернення щодо зазначених коштів від бухгалтера товариства через смс-повідомлення позивач дізнався, що його було звільнено з роботи 15.07.2019 року за власним бажанням, а сума 1681,07 грн - це сплачена відповідачем компенсація за невикористану відпустку, хоча відповідної заяви про звільнення він не складав. З`ясувати причини свого звільнення та отримати копію наказу позивач не може, оскільки відповідач не йде на будь-які контакти. ОСОБА_1 вважає своє звільнення з роботи незаконним, оскільки підстави для такого звільнення відсутні.

Враховуючи, що позивач не писав заяву про звільнення, при звільненні йому не було вручено копію наказу про звільнення та не надіслано поштою, не повернуто трудову книжку, а про своє звільнення позивач дізнався лише 06.08.2019 року, з смс-повідомлення та смс-переписки з бухгалтером товариства. ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним звільнення від 15.07.2019 року ОСОБА_1 з посади менеджера з продажу ТОВ «Гор-Сталь Україна»; поновити ОСОБА_1 на посаді менеджера з продажу ТОВ «Гор-Сталь Україна» з 15.07.2019 року; стягнути з ТОВ «Гор-Сталь Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.07.2019 року по 13 лютого 2020 року в сумі 60121,50 грн.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11.09.2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Гор-Сталь Україна» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу передано за територіальною підсудністю до Кремінського районного суду Луганської області.

Заочним рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 03 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Гор-Сталь Україна» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено.

Визнано незаконним звільнення 15 липня 2019 року ОСОБА_1 з посади менеджера з продажу ТОВ «Гор-Сталь Україна».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді менеджера з продажу ТОВ «Гор-Сталь Україна» з 15 липня 2019 року.

Стягнуто з ТОВ «Гор-Сталь Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16 липня 2019 року по 13 лютого 2020 року в сумі 60 121 (шістдесят тисяч сто двадцять одна) грн 50 коп. з урахуванням утримання з заробітної плати обов`язкових платежів.

Стягнуто з ТОВ «Гор-Сталь Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 2 305,20 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції керувався ст. 116 КЗпП України, 81 ЦПК України, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини» та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод як джерело права, розділ III Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100, та мотивував своє рішення наданими виключно позивачем доказами по справі, які свідчили про роботу ОСОБА_1 у відповідача з 05 квітня 2019 року по 15 липня 2019 року, відсутністю наказів про прийняття на роботу та звільнення, а також ненаданням відповідачем суду наказу про звільнення позивача, що, в свою чергу, позбавило суд можливості дати правову оцінку цьому наказу, тому суд погодився з доводами ОСОБА_1 про те, що він працював у ТОВ «Гор-Сталь Україна» менеджером з продажу товарів, його звільнено без його власного бажання, а отже вибраний ним спосіб захисту свого суб`єктивного права не суперечить вимогам ч. 2 ст. 5 ЦПК України - у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визнати у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ТОВ «Гор-Сталь Україна» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також їх недоведеність, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить апеляційний суд скасувати заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 03 березня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за усною домовленістю з директором ТОВ «Гор-Сталь Україна» Швиденком Р. В. позивач працював у м. Харків, не зважаючи на те, що у м. Харків ТОВ «Гор-Сталь Україна» не має ні філії, ні представництва.

При цьому, позивачем відповідачу не було надано документів, що вимагаються для оформлення працівника на роботу: трудову книжку, довідку про стан здоров`я, військовий квиток, документ про освіту. Позивачем було подано суду «заяву про уточнення позовних вимог», яка фактично є заявою про часткову зміну предмету позову, яка мотивована ч. З ст. 49 ЦПК України, зазначаючи, що він має право не пізніше, ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі подати заяву про зміну предмету або підстави позову. Крім того, позивачем надано нові докази у справі (а саме відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків в паперовому вигляді). У той же час, відповідно до ухвали про відкриття провадження від 24.10.2019 року, справа мала бути розглянута за правилами спрощеного провадження, судове засідання призначене на 02.12.2019 року. У судовому засіданні 02.12.2019 року позивач був присутній, отже, заяву про зміну предмету позову подано поза процесуальними строками.

У позовній заяві позивачем не зазначено чому він не може надати докази разом з першою заявою по суті, та в порушення ч. 8 ст. 83 ЦПК України не надаючи обґрунтування їх не надання, отже, суд не повинен був приймати дані докази.

Одночасно з цим, Кремінський районний суд Луганської області, ухвалюючи дане рішення, фактично не встановив дійсність трудових відносин, що прямо впливає на можливість поновлення на роботі у м. Києві особи, яка проживає у м. Харкові і фізично до виконання трудових обов`язків приступити не може.

Також судом не встановлено характер правовідносин за їх правовою природою, що склалися між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Гор-Сталь Україна», що прямо впливає на можливість виконання сторонами даного судового рішення.

10.03.2020 року від ОСОБА_1 до ТОВ «Гор-Сталь Україна» 10.03.2020 р. поштою надійшла заява від 04.03.2020 року про негайне виконання судового рішення в частині поновлення його на роботі.

Станом на даний час ОСОБА_1 до м. Київа за адресою фактичного місцезнаходження ТОВ «Гор-Сталь Україна» (м. Київ, вул. Тампере, буд. 11-А) не прибув, а відповідно ухилився від виконання судового рішення, ухваленого на його користь, що свідчить, як вважає скаржник, про небажання позивача виконувати трудові обов`язки за трудовим договором, а вся його судова «діяльність» спрямована на тривалу переписку з роботодавцем з метою отримання якомога більше грошових коштів як «працівнику», трудові права якого було порушено.

Також скаржник зазначає, що позивач обґрунтовує позовну заяву доказами, які є електронними, але не завіряє їх належним чином, подає докази поза процесуальними строками, що є підставою для їх неприйняття судом, не доводить факту існування трудових відносин, тому позов є необґрунтованим, отже у його задоволенні слід відмовити у зв`язку з недоведеністю обставин, на які посилається позивач ОСОБА_1 . Крім того, скаржник зазначає, що оскаржуване судове рішення було ухвалено за відсутністю відповідача з його неналежним повідомленням про дату та місце розгляду справи, а у задоволенні заяви представника скаржника Сахно О.В. в інтересах ТОВ «Гро-Сталь Україна» про перегляд заочного рішення судом першої інстанції було відмовлено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що протягом всього розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не скористався своїм правом щодо надання відзиву на позовну заяву, доповнень та пояснень та проігнорував вимогу суду про надання відповідних документів згідно ухвали від 24.10.2019 року, в апеляційній скарзі не зазначив в чому полягає незаконність або необґрунтованість заочного рішення та неправильність встановлення обставин судом першої інстанції, які мають значення для справи та призвели до неправильного по суті рішення. Вважає, що відсутні будь-які підстави для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Гор-Сталь Україна», а тому просить суд залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.

Справа розглянута в режимі відеоконференції за участі представників скаржника Ляшенко А. В. , Сахно О. В. та позивача ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників скаржника, позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у достатній мірі.

Так судом першої інстанції встановлено, що відповідно до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України форми ОК-5 (а.с. 7), витягу з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (а.с.8-9), виписки за картковим рахунком клієнта за період з 11 травня 2019 року по 03 вересня 2019 року (а.с.10-11), відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (а.с.54), скріншотів Пенсійного фонду України у розділі електронні трудові книжки ОСОБА_1 працював у відповідача з 05 квітня 2019 року і його звільнено з роботи за власним бажанням 15 липня 2019 року відповідно до ст. 38 КЗпП України. Заробітна плата його за два повних місяці (травень - 22 роб. дні, червень - 18 роб. дні) складала 8 070 грн. Накази про прийняття на роботу та звільнення відсутні.

Відповідач не надав суду наказ про звільнення позивача з роботи, що позбавляє суд можливості дати правову оцінку цьому наказу, тому є підстави щодо прийняття доводів ОСОБА_1 про те, що він працював у ТОВ «Гор-Сталь Україна» менеджером з продажу товарів та його звільнено відповідачем без власного бажання ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції вважав, що при таких обставинах вибраний позивачем спосіб захисту свого суб`єктивного права не буде суперечити вимогам ч.2 ст.5 ЦПК України - у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визнати у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Також судом першої інстанції встановлено, що кількість робочих днів з моменту звільнення ОСОБА_1 по 13 лютого 2020 року складає 149 днів, середньоденна заробітна плата складає: 8 070 грн + 8 070 грн : 22 дн. + 18 дн. = 403,50 грн.

Загальна сума заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995року №100 складає: 403,50 грн х149 днів = 60 121,50 грн.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Гор-Сталь Україна» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Проаналізувавши наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані, в їх сукупності, всі докази та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно з п.п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити…

За доводами позовної заяви позивач ОСОБА_1 зазначає, що з 05.04.2019 року перебував у трудових правовідносинах з ТОВ «Гор-Сталь Україна» та займав посаду менеджера з продажу. 15.07.2019 року його було звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України без наявності у відповідача заяви ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням.

За доводами апеляційної скарги скаржник ТОВ «Гор-Сталь Україна» вважає, що між сторонами склалися інші ніж трудові правовідносини, характер яких за їх правовою природою, судом першої інстанції встановлений був та Кремінським районним судом Луганської області фактично не встановлена дійсність трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Гор-Сталь Україна», також позивачем ОСОБА_1 належними, допустимими та достовірними доказами наявність трудових правовідносин з відповідачем не доведена.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Трудові правовідносини - це врегульовані нормами трудового права суспільні відносини, що виникають у результаті укладення трудового договору, зміст яких полягає у сукупності суб`єктивних прав і обов`язків з виконання працівником за винагороду роботи за певною професією, спеціальністю, кваліфікацією, посадою з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку та зі створенням належних умов для її виконання й оплати праці роботодавцем.

Основними ознаками наявності між сторонами трудових відносин є: укладення між сторонами трудового договору, особисте виконання працівником роботи відповідно до умов укладеного договору, підпорядкування працівника правилам внутрішнього трудового розпорядку, створення роботодавцем належних умов праці та її відповідна оплата.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

В обґрунтування доводів позовної заяви позивачем ОСОБА_1 у якості доказів наявності трудових правовідносин з відповідачем надані скріншот електронної трудової книжки, з записів якої вбачається, що 05.04.2019 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ТОВ «Гор-Сталь Україна» та 15.07.2019 року був звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України, а.а.с. 71-73; копію виписки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 форми ОК-5, страхувальник ТОВ «Гор-Сталь Україна» за квітень-червень 2019 року щодо суми заробітку, а.с. 7; відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків на ОСОБА_1 із зазначенням дати прийому на роботу 05.04.2019 року та дати звільнення з роботи - 15.07.2019 року, а.с. 54; виписку за картковим рахунком ОСОБА_1 за період з 11.05.2019 року по 03.09.2019 року із зазначенням заробітної плати та виплат прирівняних до неї, а.а.с. 10,11, які повністю збігаються з інформацією щодо нарахування заробітної плати ОСОБА_1 поданих відповідачем до податкового та пенсійного органів.

При цьому, скаржник не визнає належність та допустимість наданих позивачем доказів, з тих підстав, що ці докази є електронними, які не завірені належним чином та поданими поза процесуальними строками.

Колегія суддів зазначені доводи вважає такими, що не заслуговують на увагу як такі, що по суті не впливають на правильність та законність рішення суду першої інстанції.

Дійсно, позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви були надані копії вищезазначених довідок та відомостей, отриманих останнім в електронному вигляді, які належним чином не завірені, але, колегія суддів вважає доведеним позивачем неможливість самостійно надати інформацію щодо прийняття та звільнення його з роботи та відповідні накази та відомості про нараховану та виплачену заробітну плату, тощо.

Як убачається з матеріалів справи до позовної заяви ОСОБА_1 до Московського районного суду м. Харкова було надано клопотання від 06.09.2019 року про витребування у відповідача ТОВ « Гор-Сталь Україна» заяви про прийняття ОСОБА_1 на роботу до ТОВ «Гор-Сталь Україна»; наказу про прийняття ОСОБА_1 на роботу; власноруч написану заяву ОСОБА_1 про звільнення з роботи за власним бажанням ( або з інших причин); наказу про звільнення ОСОБА_1 ; відомості про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_1 ; статутні документи ТОВ «Гор-Сталь-Україна», довідку про наявні поточні рахунки, а.с. 19.

Крім того, позивачем надано копію запиту на отримання публічної інформації щодо отримання від відповідача належним чином завірених копій наказів про прийняття ОСОБА_1 на роботу та звільнення останнього з роботи та довідки про нараховану та сплачену ОСОБА_1 заробітну плату, який було направлено рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення 21.08.2019 року, тобто до звернення ОСОБА_1 до суду першої інстанції з позовною заявою, а.а.с. 20, 21, яке було вручене відповідачу 29.08.2019 року, а.с. 23.

Скаржником не спростовані доводи позивача про те, що відповіді на свій запит останній від ТОВ «Гор-Сталь Україна» не отримав, як і не отримав вищезазначені документи, які необхідні були останньому для надання до суду в обґрунтування своїх позовних вимог.

Також у судовому засідання апеляційного суду представники скаржника пояснили, що копію наказу про звільнення ОСОБА_1 не вручали та поштою не направляли, але підтвердили існування такого наказу.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 24.10.2019 року про відкриття провадження та призначення до судового розгляду було зобов`язано ТОВ «Гор-Сталь-Україна» до початку або під час розгляду справи надати суду наступні документи: заяву про прийняття на роботу ОСОБА_1 , наказ про прийняття на роботу ОСОБА_1 ; заяву ОСОБА_1 про звільнення; наказ про звільнення ОСОБА_1 ; відомості про нараховану та виплачену ОСОБА_1 зарплату; статутні документи ТОВ «Гор-Сталь Україна» довідку про наявні поточні рахунки ТОВ «Гор-Сталь Україна», а.с. 33, 34.

Як убачається з матеріалів справи відповідачем вищезазначені вимоги суду першої інстанції виконані не були та документи, які запитував суд надані не були.

Також колегія суддів не вбачає підстав для висновку про подання ОСОБА_1 доказів поза процесуальними строками, за доводами апеляційної скарги - нові докази у справі (а саме відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків в паперовому вигляді).

Як убачається з матеріалів справи позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви було додано копію відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, а.с. 8, а тому подання до суду відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків в паперовому вигляді, які завірені печаткою Державної податкової служби, а.с. 54 не можна вважати новим доказом.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити про те, що заповнення електронної трудової книжки відображається лише з особистого кабінету страхувальника при введенні даних на робітників страхувальника, відповідачем не спростовані доводи позивача про те що інформація як про прийняття ОСОБА_1 на роботу до ТОВ «Гор-Сталь-Україна» 05.04.2019 року так і звільнення останнього з роботи 15.07.2019 року до податкової служби та Пенсійного Фонду України були надані саме відповідачем.

Із пояснень представника скаржника у судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що ця інформація про прийняття ОСОБА_1 на роботу до ТОВ «Гор-Сталь Україна» була надана відповідачем помилково, але доказів виправлення до звітності, направленого до відповідних служб, скаржником не надано та, як убачається з відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків у подальшому відповідачем 15.07.2019 року внесено запис про звільнення ОСОБА_1 з роботи за ст. 38 КЗпП України та сплачено ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку.

Щодо виконання позивачем правил внутрішнього трудового розпорядку відповідача та відсутності зазначення позивачем яким саме чином сторони погодили дистанційну роботу, за доводами апеляційної скарги.

Дійсно, фактичним місцем проживання позивача ОСОБА_1 є м. Харків, а фактичним месцезнаходженням відповідача ТОВ «Гор-Сталь Україна» є місце Київ.

Як вбачається з доводів позивача останній виконував роботу менеджера з продажу ТОВ «Гор-Сталь Україна» за місцем свого фактичного проживання, про що при прийомі на роботу була досягнута домовленість з керівником товариства Швиденком Р. В .

У судовому засіданні представники скаржника підтвердили наявність такої домовленості, але наполягали на тому, що така домовленість стосувалась тільки часу, необхідному для переїзду позивача до місця знаходження ТОВ «Гор-Сталь Україна» та виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 у м. Києві.

Колегія суддів вважає недоведеним відповідачем зазначеного, оскільки таке твердження спростовуються наявними у матеріалах справи доказами у їх сукупності, у тому числі й внесенням відповідачем запису у трудову книжку ОСОБА_1 про прийом його на роботу, який є чинним, наданням відповідної інформації щодо працівника ОСОБА_1 до органів Пенсійного Фонду та Державної податкової служби, щомісячне перерахування саме заробітної плати, а не прирівняних до неї виплат за доводами скаржника, на рахунок ОСОБА_1 , яке відбувалося двома частинами (аванс, заробітна плата), внесення відповідачем запису до електронної трудової книжки позивача про звільнення останнього з роботи 15.07.2019 року за ст. 38 КЗпП України та виплата ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку, яка була перерахована відповідачем на рахунок ОСОБА_1 . Будь-яких інших підстав, а ніж наявність трудових правовідносин або наявність інших цивільно-правових угод, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «Гор-Сталь Україна» за якими позивачу виплачувались грошові кошти відповідачем не надано, судом не встановлено.

Також відповідачем не надано доказів неможливості ОСОБА_1 , як менеджера з продажу, виконувати покладені відповідачем на нього трудові обов`язки дистанційно поза межами місцезнаходження ТОВ «Гор-Сталь Україна».

Колегія суддів вважає, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано те, що між сторонами існували саме трудові правовідносини.

Підстави припинення трудового договору визначені статтею 36 КЗпП України, однією з яких зазначено розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).

Оскільки за матеріалами справи у позивача ОСОБА_1 не встановлено волевиявлення у передбачений статтею 38 КЗпП України спосіб на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, а колегією суддів встановлено саме припинення з ним трудового договору з цієї підстави, колегія суддів, як і суд першої інстанції вважає, що у спірних правовідносинах сталося звільнення позивача ОСОБА_1 без законної на те підстави.

Відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі на посаді менеджера з продажу ТОВ «Гор-Сталь Україна» з 15.07.2019 року та стягнення середнього заробітку за зазначений позивачем період з 16.07.2019 року по 13.02.2020 року, колегія суддів приходить до наступного.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений змоги працювати.

Визначаючи середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача, враховуючи правові позиції Верховного Суду України, які сформовані під час розгляду справ № 6-648цс15 від 16 грудня 2015 року, № 6-419цс16 від 14.09.2016 р. та інших щодо розрахунку середньої зарплати за час вимушеного прогулу, від яких не відступив Верховний Суд, вимоги статті 27 Закону України «Про оплату праці», Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився із сумою середнього заробітку, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 та у мотивувальній частині рішення надав відповідний розрахунок, який повністю відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100.

Апеляційна скарга ТОВ «Гор-Сталь Україна» не містить доводів щодо незгоди скаржника з розрахунком середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 та визначеної судом першої інстанції суми до стягнення. Іншого розрахунку скаржником не надано.

Позивачем ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

Щодо доводів апеляційної скарги про ухвалення рішення судом першої інстанції без належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, то колегія суддів вважає зазначені доводи не обґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам справи.

Як убачається з офіційного бланку ТОВ «Гор-Сталь Україна» товариство має юридичну адресу: м. Київ, вул. Ремонтна, 8-А та поштову адресу: м. Київ, вул. Тампере, 11-А, а.с. 198, т. 1, а.с. 10, т. 2.

Судом першої інстанції із спілкування у телефонному режимі з керівником товариства ОСОБА_2 17.12.2019 року було встановлено що саме на адресу: м. Київ, вул. Тампере, 11-А із позначкою 4 поверх необхідно товариству направляти поштову кореспонденцію та відповідно телефонограми від 17.12.2019 року, зареєстрованої у реєстраційному журналі вхідних (вихідних) телеграм, телефонограм, електронних повідомлень, а.а.с. 59-60, відповідача було повідомлено про дату, час та місце проведення судового засідання, а саме: 14.01.2020 року о 14-00 годині у приміщенні Кремінського районного суду Луганської області.

У судовому засіданні апеляційного суду представники скаржника підтвердили, що саме адреса: м. Київ, вул. Тампере, 11-А 4 поверх є поштовою адресою ТОВ «Гор-Сталь Україна», яка є дійсною по теперішній час.

19.12.2019 року Кремінським районним судом Луганської області на поштову адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та повторно повідомлено про дату та час судового засідання 14.01.2020 року о 14-00 годині, яке, згідно поштового повідомлення 23.12.2019 року отримано за адресою: м. Київ, вул. Тампере, 11-А , 4 поверх особою на прізвище ОСОБА_5 , а.с. 62.

У зв`язку з неявкою представників відповідача у судове засідання судом першої інстанції судове засідання, призначене на 14.01.2020 року було відкладено на 13.02.2020 року о 14-00 годині, а.с. 67, та судом повторно було направлено судову повістку рекомендованим поштовим відправленням про виклик відповідача у судове засідання на 13.02.2020 року, яке було отримано 20.01.2020 року за адресою: м. Київ, вул. Тампере, 11-А , 4 поверх особою на прізвище ОСОБА_5 , а.с. 69.

У зв`язку з неявкою представників відповідача у судове засідання судом першої інстанції судове засідання, призначене на 13.02.2020 року було відкладено на 03.03.2020 року о 10-30 годині, а.а.с. 88-90, та судом було направлено судову повістку рекомендованим поштовим відправленням про виклик відповідача у судове засідання на 03.03.2020 року, яке було отримано 17.02.2020 року за адресою: м. Київ, вул. Тампере,11-А , 4 поверх особою на прізвище ОСОБА_5 , а.с. 93.

У судовому засіданні від 03.03.2020 року судом першої інстанції без участі відповідача, якого було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, за відсутності заяв останнього про причини неявки до суду та відкладення розгляду справи, було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, а.с. 99 та ухвалено оскаржуване рішення від 03.03.2020 року, а.а.с. 100-103, яке було отримано відповідачем 12.03.2020 року за адресою: м. Київ, вул. Тампере, 11-А, 4 поверх через особу на прізвище ОСОБА_5 , а.с. 107, що крім рекомендованого поштового відправлення підтверджується й представником відповідача Сахно О. В. у поданій до суду заяві про перегляд заочного рішення від 03.03.2020 року.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що підстав вважати, що судом першої інстанції справу було розглянуто без належного повідомлення ТОВ «Гор-Сталь Україна» про дату, час та місце розгляду справи, відсутні.

Щодо інших доводів апеляційної скарги щодо відсутності доказів проведення позивачу інструктажу з охорони праці, пожежної безпеки, встановлення осіб за листуванням з позивачем від імені ТОВ «ГОР-Сталь Україна», належність мобільних телефонів особам щодо відправлення позивачеві смс-повідомлень тощо, то колегія суддів вважає за необхідне зауважити про те, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони, що був наведений зокрема у запереченнях проти позову чи апеляції. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року), а тому ці доводи не потребують додаткової правової оцінки як такі, що по своїй суті не впливають на встановлені як судом першої інстанції так і апеляційної інстанції обставини справи та необхідність переоцінки доказів на підставі яких судом першої інстанції було ухвалене оскаржуване ТОВ «Гор-Сталь Україна» рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржником ТОВ «Гор-Сталь Україна» за доводами апеляційної скарги, не доведена наявність підстав для висновку щодо неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також їх недоведеність, які суд першої інстанції визнав встановленими, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для скасування рішення за доводами, викладеними у апеляційній скарзі та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гор-Сталь Україна» залишити без задоволення.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 03 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 29.09.2020 року.

Головуючий І. О. Дронська

Судді Ю. П. Лозко

В. М. Луганська