КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року

м. Київ

справа №757/53195/19-ц

провадження №22-ц/824/10366/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороз Дмитро Олександрович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін»

треті особи - Приватне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Укртранс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Гарант», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Джерело фінансів», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Інвест плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гаргона»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» - Барановської Валерії Валеріївни

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року у складі судді Бусик О.Л.

у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороза Дмитра Олександровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Укртранс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Гарант», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Джерело фінансів», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Інвест плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гаргона» про скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав та скасування запису про проведену реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційе бюро» Мороза Д.О. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Ріо Фін»; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №32141573 від 26 квітня 2019 року про реєстрацію права власності на вказану квартиру за ТОВ «Ріо Фін», здійснений держаним реєстратором Морозом Д.О.

Разом з позовною заявою представником ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви зазначала, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та призвести до відчуження майна новим власником Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін».

Вважає накладення арешту на спірну квартиру співмірним із заявленими позовними вимогами.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року заяву задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 05 лютого 2020 року представник відповідача ТОВ «Ріо Фін» - Барановська В.В. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні ухвали допущено порушення норм процесуального права, з огляду на що, така ухвала підлягає скасуванню.

Стверджує, що районним судом, усупереч ст. 260 та ч.8 ст. 153 ЦПК України, не вказано жодного обґрунтування підстав обрання саме такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на спірне майно.

Звертає увагу колегії суддів на те, що судом першої інстанції не з`ясовано існування реальної загрози невиконання можливого майбутнього рішення суду всупереч п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову», а також не зазначено жодних обставин, що підтверджують наміри відповідача відчужити спірне майно.

14 серпня 2020 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано відзив, в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала та просила залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не направили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову у даній справі є оскарження державної реєстрації нерухомого майна, що є взаємопов`язаним зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Тобто, законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом про скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав та скасування запису про проведену реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку набув за договором купівлі-продажу від 14 липня 2016 року, уважаючи, що реєстраційні дії, вчинені відносно спірної квартири після набуття права власності на останню ОСОБА_1 , є незаконними.

Як установлено судом першої інстанції, на теперішній час спірна квартира зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 0, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 172350797 від 02.07.2019 року.

При цьому, предметом спору в даному випадку є захист права власності позивача на спірне майно шляхом скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав та скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

А тому, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки спір стосується майна, право власності на яке позивач намагається захистити.

При цьому, накладення арешту на майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача, про що обґрунтовано зазначено місцевим судом.

Таким чином, суд першої інстанції врахувавши предмет позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для накладення арешту на спірне майно.

Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу диспозитивності, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Колегія уважає, що при розгляді судом заяви дійдено вірного висновку, що з метою забезпечення балансу прав усіх учасників судового процесу, доцільно та необхідно забезпечити позов у запропонований позивачем спосіб. Зазначені заходи покликані виключити можливість переходу права власності на спірне майно від відповідача до третіх осіб.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Фін» - Барановської Валерії Валеріївни- залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року про забезпечення позову - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено «15» вересня 2020 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай