ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/589/20 Доповідач - Сташків Б.І.
Категорія - 305010000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Костів О. З., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря - Стецюк М.А.

та сторін- позивача ОСОБА_1 ,її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ВК ТМР Хромчак Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/13247/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року, ухваленого суддею Грицак Р.М., повний текст рішення складено 19 березня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 28 липня 2015 р. близько 22.00 год. на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , відламалася величезна частина дерева груші - 4-х метрова гілляка з гілками, яка впала на неї та її дочку ОСОБА_3 1980 р.н. та малолітнього онука ОСОБА_4 2003 р.н. Зазначала, що внаслідок падіння гіляки дерева вона отримала легкі тілесні ушкодження, зокрема її рука була в синяках, гематомах, а під шкірою, виникли тверді болючі вузли. Вказувала, що її онук отримав ушкодження середньої степені, зокрема у нього на рентген знімку виявлений гвинтоподібний перелом правої ноги. Також зазначала, що окрім травм та сильного болю, вона її дочка та онук зазнали і травм психологічного характеру, оскільки мають страх знаходитися поблизу старих похилених дерев, бояться ходити в парк, ліс. Вказувала, що після вказаної події в неї часто болить голова, на душі тривога і неспокій, причинною чого вважає наслідки від психологічних ушкоджень завданих падінням гілки дерева. Вважає, що внаслідок службової недбалості посадових осіб відповідача, 28.07.2015 року їй, її доньці та онуку спричинено матеріальну та моральну шкоду. Завдані збитки позивач оцінює на загальну суму 63900,00 грн., з яких 10900,00 грн. збитки матеріального характеру пов`язаних з придбанням ліків, курсів масажу, витрат на дорогу до Києва, Львова де вона зверталась до психологів та інших лікарів. Завдану їй моральну шкоду оцінює в 50000,00 грн. Також зазначає, що нею понесено витрати у розмірі 3000, 00 грн. на правову допомогу під час розгляду справи на досудовому розслідуванні кримінального провадження порушеного за ознаками ч.1 ст. 367 КК України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду від ОСОБА_1 поступила апеляційна скарга, в якій позивач просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

У доводах апеляційної скарги скаржник посилається на порушення судом матеріального та процесуального права, не врахування усіх обставин справи. Зокрема вказує, що законом встановлено, що саме органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за невиконання покладених на них обов`язків, і не можуть самостійно призначати відповідача за невиконання своїх обов`язків, а тому вважає, що суд першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права якими зазначив, що до відання виконавчого органу Тернопільської міської ради належить лише організація благоустрою населених пунктів та визначення балансоутримувача і контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу ОСОБА_1 майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля будинку АДРЕСА_1 .

На апеляційну скаргу поступив відзив від представника Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, в якому сторона відповідача просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити. Зокрема вказує, що рішення суду першої інстанції у даній справі є законним, обґрунтованим, прийнятим у відповідності до чинних норм матеріального та процесуального права, що регулює дану сферу відносин.

Окрім того зазначає, що в апеляційній скарзі апелянт не обґрунтовує та не підтверджує жодними доказами вчинення чітко визначених законодавством дій відповідача та його вини у заподіянні шкоди. Вважає, що вказані апелянтом норми законодавства не визначають виконавчий комітет, як орган місцевого самоврядування, що є відповідальним за заподіяння шкоди Скаржнику.

Також, відповідач вказує, що Виконавчий комітет міської ради не с балансоутримувачем зелених насаджень поблизу будинку за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджено в оскаржуваному рішенні судом першої інстанцій за результатами дослідження матеріалів справи та об`єктивного аналізу норм чинного законодавства, яке регулює дану сферу відносин. Зазначає, що процедуру видалення дерев, кущів, газонів і квітників на території населеного пункту визначено Порядком видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженим постановою Уряду від 01.08.2006р. №1045.

Окрім того, сторона відповідача вказує, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки: 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Тобто, важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілій стороні. Таким чином, відповідач стверджує, що скаржнику необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі -наслідком такої протиправної поведінки. Вказує,що до апеляційної скарги не додано жодних доказів вини відповідача у заподіянні майнової та моральної шкоди внаслідок падіння гілки дерева.

Також, представник відповідача зазначає, що органом місцевого самоврядування, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи відповідно до вимог законодавства забезпечено організацію благоустрою та визначено балансоутримувача, проте апелянт в ході розгляду справи у суді першої інстанції відмовилась від заявлених вимог до балансоутримувача подавши відповідну заяву, яка була прийнята судом.

Щодо моральної шкоди заявленої позивачем, то відповідач вважає її необгрунтованою та не підтвердженою жодними доказами.

На відзив представника Виконавчого комітету Тернопільської міської ради поступило заперечення від ОСОБА_1 ,в якому позивач зазначає, що позиція відповідача не відповідає нормам законодовства та обставинам справи. Зокрема вказує, що законом встановлено, що саме органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за невиконання покладених на них обов`язків і не можуть самостійно призначати відповідача за невиконання своїх обов`язків. Таким чином, вважає що відповідальність за завдану шкоду внаслідок падіння гілки покладається на виконавчий орган Тернопільської міської ради.

На заперечення на відзив поступила відповідь Виконавчого комітету Тернопільської міської ради , в якій сторона відповідача просить суд не брати до уваги доводи, викладені позивачем у запереченні на відзив та відмовити позивачу у задоволенні апеляційної скарги. Зокрема вказує, що позиція апелянта про те, що органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за невиконання покладених обов`язків, одночасно посилаючись на правила № 105 від 10 квітня 2006 року відповідальними за збереження зелених насадженої і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів, оскільки такі твердження суперечать один одному.

Відповідач вказує, що матеріалами справи невиконання покладених обов`язків виконавчого комітету Тернопільської міської ради не доведена та не підтверджена належними доказами. Зазначає, що органом місцевого самоврядування, як підтверджено матеріалами справи відповідно до вимог законодавства визначено балансоутримувача, проте, позивач відмовилась від позовних вимог до балансоутримувача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній.

Представник відповідача ВК ТМР Хромчак Р.О. у судовому засіданні заперечила проти поданої апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення, за наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що правом на звернення до суду за захистом, наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до п. п. 1-5 ст. 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1)чи мали місце обставини(факти),якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення,та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи о 28 липня 2015 р. біля 22.00 на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 відламалася частина дерева груші - 4-х метрова гілляка з гілками, яка впала на позивача ОСОБА_1 її дочку ОСОБА_3 1980 р.н. та малолітнього онука ОСОБА_4 2003 р.н. та за даним фактом було порушене досудове розслідування №0002167 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.

В рамках вищевказаного досудового розслідування №0002167 було проведено судово-медичну експертизу за результатами якої складено висновок експерта №1144 від 10.08.2015 року відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено легкі тілесні ушкодження, а саме синці та слід загоєння садна правого плеча, утворення яких не виключається за обставин названих ОСОБА_1 , зокрема падіння гілки дерева 28.07.2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ВК ТМР про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що Виконавчий комітет Тернопільської міської ради є неналежним відповідачем у справі, оскільки у діях, бездіяльності відповідача відсутній причинно-наслідковий зв`язок із заподіяною позивачу шкодою.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Стаття 25 Закону України від 06.09.2005 № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» вказує на те, що утримання та благоустрій багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд, проводиться балансоутримувачем цього будинку. Відповідно до ст. 21 вказаного Закону до об`єктів благоустрою населених пунктів належать прибудинкові території, а елементами благоустрою є зелені насадження на прибудинкових територіях.

Прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76.

Відповідно до пунктів 2.1, 5.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105, на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами.

На підставі пункту 5.5 Правил відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів.

Згідно з підпунктом 7 пункту «а» ст. 30 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація благоустрою населених пунктів,здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій,організація озеленення,охорона зелених насаджень і водойм тощо.

Кожна рада самостійно визначає відповідний структурний підрозділ , який має реалізовувати місцеву політику щодо збереження зелених насаджень та здійснення догляду за ними.

Внутрішніми локальними документами відповідна рада самостійно визначає порядок формування та структури того підрозділу, який буде реалізовувати функції з благоустрою території ради.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є вповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. У разі відсутності вповноваженого у встановленому законом порядку балансоутримувача, відповідно до п. 5.5 Правил відповідальними за утримання зелених насаджень і належний догляд за ними є місцеві органи самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 30 березня 2001 року №419 прибудинкова територія будинку за адресою АДРЕСА_1 передана на утримання та обслуговування ГТОВ "Мрія". Рішенням Тернопільської міської ради №602 від 11.06.2014 року та договору на виконання функцій управителя по утриманню житлових будинків та прибудинкових територій від 01.07.2014 року, ГТОВ «Мрія» є балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , а управителем даного майна є ДП «Комунальник-2».

Відповідно до інформації наданої 07.08.2015 року начальником ГТОВ «Мрія» прибудинкова територія будинку АДРЕСА_1 , закріплена за ДП «Комунальник-2». Також, всі ремонтні роботи по утриманню вказаної території, а також наявних на ній зелених насаджень покладена на ДП «Комунальник-2» ГТОВ «Мрія».

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень, в даному випадку на ДП "Комунальник" ГТОВ "Мрія".

Правовий висновок із подібними правовідносинами викладений у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №554/14547/14-ц.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону про благоустрій підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об`єкти благоустрою (їх частини), відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України

Відповідно до ч. 2 ст.13 Закону про благоустрій до об`єктів благоустрою відносяться і прибудинкові території, а елементами благоустрою є, зокрема, зелені насадження на прибудинкових територіях (ст. 21 п. 2).

Статтею 28 Закону про благоустрій установлено окремий порядок щодо охорони та утримання зелених насаджень, п. 3 якого визначено, що видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому КМУ.

За п. 3 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою КМУ від 01.08.2006 № 1045, видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється, зокрема, згідно з рішенням виконавчого органу міської, селищної, сільської ради на підставі ордера.

А згідно з п.п. 13.2.1 Правил видалення окремих засохлих дерев та кущів відноситься до поточного ремонту на об`єктах благоустрою зеленого господарства. За організацію поточного ремонту, планування/прийняття робіт, складання кошторису, подання щорічних розрахунків до органу місцевого самоврядування згідно з пп. 13.2.3, 13.2.4 Правил є відповідальним балансоутримувач.

Відповідно до п. 6.2 Правил балансоутримувачі зобов`язані проводити інвентаризацію та паспортизацію об`єктів благоустрою відповідно до планів та в межах виділених органом місцевого самоврядування коштів.

Згідно з п. 5.2 Положення про систему моніторингу зелених насаджень у містах і селищах міського типу України, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 04.08.2008 № 240, з метою контролю за станом зелених насаджень міст та селищ міського типу балансоутримувач об`єкта благоустрою зеленого господарства здійснює їх загальні, часткові та позачергові огляди.

Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. Під час загального огляду обстежують усі елементи, а під час часткового - лише окремі елементи об`єктів благоустрою зеленого господарства. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо.

Відповідно до п.п. 9.1.11 Правил під час догляду за деревами застосовують три види обрізання: формувальне, санітарне й омолоджувальне. Відповідно до п.п. 9.1.11.2 Правил санітарне обрізання крони виконують, щоб позбутися старих, хворих, сухих і пошкоджених гілок, а також гілок, спрямованих всередину крони або зближених одна з одною.

У п.п. 9.1.13 Правил зазначено, що на вулицях і площах населених пунктів у процесі обстеження зелених насаджень виявляють і потенційно аварійні гілки. Це скелетні гілки, які мають видимі ознаки враження шкідниками та хворобами. Їх необхідно видаляти.

Відомості про аварійний стан дерева породи "груша" що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на момент падіння гілки дерева 28 липня 2015 року, матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи , зокрема у відзиві на позовну заяву ДП "Комунальник-2" ГТОВ "Мрія" зазначає, що після факту падіння гілки на мешканців будинку АДРЕСА_1 , 29 липня 2015 року працівниками ТОВ "Мрія"ДП "Комунальник-1", ДП "Комунальник -2" та в присутності голови будинкового комітету будинку проведено комісійне обстеження дерева породи "груша" в ході якого встановлено, що стан даного дерева задовільний, вказує що дані обставини зокрема наведені в матеріалах кримінального провадження №0002167.

Також , як встановлено судом першої інстанції свідок ОСОБА_5 , яка в 2015 році працювала на посаді заступника директора ГТОВ «Мрія`в судовому засіданні пояснила, що звернень мешканців будинку АДРЕСА_1 з приводу дерева породи "груші", що знаходиться на вказаній території не надходило, зазначивши, що дерево було здорове, плодоносило та не давало ознак для створення комісії щодо його ліквідації.

Згідно акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню №112 від 10 серпня 2015 року дерево порода "груша", що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з метою попередження аварійної ситуації вирішено видалити.(а.с.89).

Аналіз норми пункту 7 частини першої ст. 17 Закону про благоустрій дає підстави дійти висновку про те, що громадяни вправі звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Колегія суддів, вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що у даному випадку, контроль за станом зелених насаджень, покладено саме на балансотуримувача, якого визначено Тернопільською міською радою, а тому обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на ДП "Комунальник-2" ГТОВ "Мрія" як відповідальну особу за стан зелених насаджень, що знаходяться на прибудинковій території по АДРЕСА_1 .

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 отримала легкі тілесні ушкодження у вигляді синців верхньої і середньої третин правового плеча. В судовому засіданні позивач пояснила, що ДП "Комунальник-2" ГТОВ "Мрія" відшкодувала їй частково шкоду у розмірі 5000 грн., у зв`язку із чим вона відмовилась від позовних вимог до ДП "Комунальник-2" ГТОВ "Мрія" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги скарги про те, що саме виконавчий комітет Тернопільської міської ради повинен відшкодовувати завдану шкоду позивачеві не заслуговують до уваги, оскільки матеріалами справи та нормами закону підтверджено, що саме ДП «Комунальник-2» ГТОВ «Мрія» є балансоутримувачем зелених насаджень, що знаходяться на прибудинковій території по АДРЕСА_1 , на яке покладено органом місцевого самоврядування відповідальність за утримання та збереження зелених насаджень за вказаною адресою. Однак, з врахуванням того, що позивач у ході судового розгляду справи відмовилася від заявлених нею позовних вимог до ДП «Комунальник-2» ГТОВ «Мрія» про відшкодування завданої їй шкоди, то суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що подавши суду відповідну заяву, відсутні підстави для задоволення позову, оскільки заявлені нею позовні вимоги до неналежного відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, які їх обґрунтовано спростували.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанцій правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2020 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови - 15 вересня 2020 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Костів О.З.

Судді: Щавурська Н.Б