Справа № 265/4871/20
Провадження № 2/265/1400/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 вересня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Дрьомовій О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 265/4871/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

за участі позивача - ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що їй на праві власності належить кв. АДРЕСА_1 , де зареєстрований відповідач, син позивачки, який там ніколи не проживав, хоча позивачка не чинила сину перешкод у користуванні такою квартирою. Оскільки відповідач не мешкає у спірній квартирі та не сплачує комунальні платежі, то відповідач, не мешкаючи за місцем своєї реєстрації, обмежує права позивачки, як власника такого нерухомого майна, зокрема, в отриманні субсидії. На підставі переліченого просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування кв. АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги повністю підтримала, надавши пояснення по суті таких вимог, додавши, що у 2013 році її син, ОСОБА_2 , поїхав до Росії, де на теперішній час він живе з родиною та не збирається повертатися назад. Отже, просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування кв. АДРЕСА_1 , не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання за невідомих суду причин не з`явився повторно, будучи належним чином про час та місце розгляду справи повідомленим.

За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши учасників процесу, які з`явились, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 12 грудня 1973 року Орджонікідзевським районним бюро РАЦС м. Жданова, актовий запис № 1411, вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого вказана ОСОБА_1 (а. с. 5).

На підставі договору купівлі-продажу від 4 липня 2013 року вбачається, що однокімнатна АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстр нотаріусу № 2478, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 4 липня 2013 року (а. с. 6, 7).

За відомостями від 11 серпня 2020 року Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 в м. Маріуполі з 2013 року не зареєстрований.

Однак за інформацією Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, наданою на підставі ухвали суду, від 7 вересня 2020 року та від 14 вересня 2020 року вбачається, що по АДРЕСА_1 , починаючи з 23 липня 2013 року зареєстровані ОСОБА_1 , 1945 р. н, та ОСОБА_2 , 1973 р. н.

Також за відомостями, що надані суду ЖКП «Азовжитлокомплекс» та містяться у особовому рахунку № 100142 вбачається, що в кв. АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , 1945 р. н, та ОСОБА_2 , 1973 р. н.

Натомість за довідкою від 17 липня 2020 року, складеною КСН «Успенівка», вбачається, що за свідченнями сусідів по АДРЕСА_1 фактично мешкає лише ОСОБА_1 , що також підтверджується актом КСН «Успенівка» від 17 липня 2020 року (а. с. 8, 9).

Свідок ОСОБА_3 вказувала суду, що є сусідкою позивачки, бо мешкає у кв. АДРЕСА_4 . При цьому стверджувала суду, що у кв. АДРЕСА_1 з моменту заселення, десь 7 років потому, мешкала позивачка зі своїм чоловіком, який згодом помер, після чого ОСОБА_1 у такій квартирі мешкає одна. Додавала, що вона ніколи не бачила ОСОБА_2 , який відповідно не мешкав наколи у кв. АДРЕСА_1 , тому де він може перебувати їй невідомо.

Суд на підставі досліджених доказів встановив, що відповідач, ОСОБА_2 фактично з 2013 року у кв. АДРЕСА_1 не мешкає без поважних причин.

Відповідно до ст. 405 ЦК члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Стаття 3 СК визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, зокрема, діти.

В контексті ст. 405 ЦК вимога спільного проживання є додатковою і має обов`язковий характер. Тому можна виділити такі умови, за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен, по-перше, бути членом сім`ї власника житла, а по-друге, повинен проживати разом із ним.

За змістом ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

На підставі ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника житла користуватись ним може існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є, та проживання разом із власником такого житла.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 2 вересня 2019 року по справі № 731/34/17-ц.

Суд зауважує, що за фактичних обставин, встановлених у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що відповідач, син позивачки, залишаючись зареєстрованим у спірному житловому приміщенні, однак не користуючись ним понад передбачені законом строки без поважних причин, є таким, що фактично втратив право користування кв. АДРЕСА_1 .

Таким чином в судовому засіданні було підтверджено факт того, що не проживання у спірному житловому приміщенні з 2013 року ОСОБА_2 свідчить про втрату ним за ст. 405 ЦК права на користування таким житлом, через що наявні законні підстави для задоволення поданого позову ОСОБА_1 шляхом позбавлення відповідача права користування кв. АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 840,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте відповідачем шляхом подачі письмової заяви протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 18 вересня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Суддя