Провадження №2/193/118/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

03 вересня 2020 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді: Шумської О.В.

за участі секретаря судового засідання Мельникової Т,О.

позивача ОСОБА_1 представників відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Софіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" в особі головного лікаря Бідулько Т.В., представник відповідача ОСОБА_3 , про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення (оголошення догани) від 28 серпня 2019 року №120-К/тм, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Софіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" в особі головного лікаря Бідулько Т.В., представник відповідача ОСОБА_3 , про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення (оголошення догани) від 28 серпня 2019 року №120-К/тм. Посилаючись на те, що з 03 січня 2012 року лікарем - педіатром ЛА ЗПСМ Комунального некомерційного підприємства «Софіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», що являється правонаступником Комунального закладу охорони здоров`я «Софіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Софіївської районної ради Дніпропетровської області. 28 серпня 2019 року наказом № 120-К/тм головного лікаря КНП «Софіївського РПСМСД» ОСОБА_2 на неї було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани у зв`язку з порушенням нею, як лікарем - педіатром дільничним п. 4 Порядку надання первинної медичної допомоги, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 березня 2018 року № 504 п :: 4.1. Посадової інструкції лікаря - педіатра дільничного, затвердженої 27 травня 2019 року. Вважає наказ про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани по КНП «Софіївський РЦПМСД» таким, що не відповідає нормам чинного законодавства України та порушує її законні права , просить суд визнати незаконним та скасувати вищевказаний наказ, стягнути з відповідача сплачену суму судового збору. В судовому засіданні позивач підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представники відповідача проти позовних вимог заперечують, посилаючись на те, що 13.08.2019 р. о 10 год.20хв до них надійшов виклик у АДРЕСА_1 до хворих дітей ОСОБА_4 2019 р.н. та ОСОБА_5 2016 р.н. Позивач, перебуваючи з Відповідачем у трудових відносинах на посаді лікаря- педіатра, знаходячись на робочому місці згідно з графіком роботи, відмовилася виконати тряму вказівку головного лікаря ОСОБА_2 надати вищевказаним хворим дітям первинну медичну допомогу, здійснити їх амбулаторний прийом, мотивуючи це тим, що в їх деклараціях про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, зазначена лікар ОСОБА_6 , яка також є працівником відповідача, яка в той час знаходилась у щорічній відпустці та відсутністю наказу про заміну нею тимчасово відсутнього лікаря ОСОБА_6 . Дана обставина підтверджується доповідною запискою завідувача амбулаторією Кучерявенка О.В. доповідною запискою виконуючого обов`язки реєстратора медичного ОСОБА_7 , письмовими поясненнями позивача. Вважає, що позивач повелася некомпетентно, знехтувала своїми обов"язками лікаря-педіатра, не зважаючи на те, що йшлася мова про здоров"я малолітніх дітей, а також загальну обстановку в країні. Тому представник відповідача ОСОБА_2 мусила сама здійснити виїзд на виклик, нею була зафіксована підвищена температура у дітей та надана допомога. Вважають, що наказ було винесено законно та обгрунтовано. Також звертає увагу, що догана вже знята з позивача. Ухвалою від 27 листопада 2019 р. справу прийнято до провадження та призначено до підготовчго засідання. Ухвалою від 10 січня 2020 року закрите підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. 10 грудня 2019 року представником відповідача надані для долучення до матеріалів справи відзив на позовну заяву та докази. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків: згідно з частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту статтей 11,15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно роз`яснень, наданих у п.22 Постанови Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.1992р., у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Згідно ст.139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст.140 КЗпП України, трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. У разі невиконання трудових обов`язків, що визначаються статутами, положеннями або правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовим колективом підприємств, установ, організацій, в т. ч. за порушення режиму трудового часу, до працівника можуть бути застосовані заходи дисциплінарної відповідальності, а також інші заходи впливу щодо забезпечення дисципліни праці - позбавлення працівника премії повністю чи частково, передбаченої системою оплати праці, винагороди за підсумками роботи за рік, одноразової винагороди за вислугу років тощо. Відповідно до ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Судом встановлено, що наказом № 120-К/тм головного лікаря КНП «Софіївського РПСМСД» ОСОБА_2 на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани у зв`язку з порушенням нею, як лікарем - педіатром дільничним п. 4 Порядку надання первинної медичної допомоги, затвердженого Наказом Міністерства «ворони здоров`я України від 19 березня 2018 року № 504 п :: 4.1. Посадової інструкції лікаря - педіатра дільничного, затвердженої 27 травня 2019 року. З даним наказом позивачка ОСОБА_1 ознайомлена, але з ним не згідна (а.с.9). Як вбачається з вчинку позивача, її письмових та усних пояснень та змісту позовної заяви, позовні вимоги базуються на нерозумінні позивачем своїх посадових обов"язків, хибній особистій оцінці своєї ролі та суті декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, не є правочином, договором між лікарем та пацієнтом, і не породжує між ними якісь окремі зобов`язання, не скасовує встановлені законодавством, у тому числі - трудовим, лікарські обов`язки. Це документ, яким пацієнт, зазначаючи в ньому конкретного лікаря, повідомляє державу в особі НСЗУ, що оплата за його обслуговування має находити саме у медичний заклад, в якому обраний лікар працює. Позивач не є самостійним суб`єктом надання медичних послуг, і не має права відмовлятися здійснювати прийом хворого, який в декларації обрав іншого лікаря, що працює в тому ж медичному закладі. Положеннями статті 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. Відповідно до ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовується власником до працівника за порушення трудової дисципліни. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Суд також звертає увагу на те, що за кожний проступок до працівника може бути застосоване тільки одне дисциплінарне стягнення. Поряд з дисциплінарним стягненням до порушника трудової дисципліни можуть бути застосовані інші заходи правового впливу, наприклад, повне або часткове позбавлення премії чи винагороди за результатами роботи за рік. Якщо невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків продовжувалось, не дивлячись на накладення дисциплінарного стягнення, допускається застосування до нього нового дисциплінарного стягнення, у тому числі звільнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3ст. 149 КЗпП України). До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ч. 1ст. 149 КЗпП України). Дана норма узгоджується з правовою позицією, викладеною ВСУ в Постанові від 19.10.2016 року № 6-2801цс15, згідно якої пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Відповідно до пояснювальної записки заідуючого амбулаторією Софіївської ЛА Кучерявенка О.В . ОСОБА_1 відмовилася виїхати на виклик до малолітніх дітей (а.с.60). Таким чином правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування всіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Трудові спори з питань накладення дисциплінарних стягнень вирішуються в установленому законодавством порядку. Судом проаналізований спірний Наказ, згідно якого позивачу оголошено догано за порушення та невиконання п.п.4.1. п.4 посадаової Інструкції, порушення законодавства про охорону здоров"я (п.4 Наказу Міністерства охорони здоров"я України №504 від 19.03.2018 р. "Про затвердження порядку надання первинної медичної допомоги") та невиїзд до хворих дітей. Так, суд виходить з того, що позивачу оголошено догану за порушення конкретних пунктів Посадових обов`язків медичного працівника. Виходячи з аналізу норм КЗпП України, у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, саме роботодавець повинен довести, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося без порушення законодавства про працю. Отже, у результаті судового розгляду знайшли підтвердження обставини, викладені у спірному наказі, котрі стали підставою для його винесення. Згідно з частинами першою та другою статті 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, виходить з того, що дійсно, спірний наказ було винесено відповідачем 27 серпня 2019 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідно до ст.ст.147-149 КЗпП України. Підставою спірного наказу була доповідна записка №390 від 14.08.2019 р, з якої вбачалося, що ОСОБА_1 не виконала свої посадові обов"язки, Суд не може взяти до уваги посилання позивача на те, що їй було не відомо, що сімейний лікар ОСОБА_6 за яким задекларовані діти перебуває у відпустці (а.с.46), вважає це особистою лінією захисту від обставин, що склалися. Також відповідно до Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичниї гарантій (а.с.39) саме ОСОБА_1 є безпосередньо педіатром, інші - сімейні лікарі. Таким чином, відповідачем було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді винесення догани до спливу строку для притягнення до дисциплінарної відповідальності в один місяць, в межах вимог ст. 148 КЗпП України. Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що при накладенні дисциплінарного стягнення у формі догани позивачу ОСОБА_1 , керівником Софіївського районного центру первинної медико-санітарної допомоги" в особі головного лікаря Бідулько Т.В. беззаперечно є законним та обгрунтованим. Суд також приймає до уваги той факт, що дисциплінарне стягнення у відповідності до ст.151 КУпАП знято. Не виконавши свої прямі посадові обов`язки, не здійснивши виїзд на виклик до малолітніх дітей, наявність вини позивача є безумовною і доведеною, а тому позов є безпідставний та задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.12,13,81,89,133,141,259,263-265,268,279,354 ЦПК України, ст.ст.140, 147-149 КЗпП суд, - ВИРІШИВ: В задоаоленні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Софіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" в особі головного лікаря Бідулько Т.В. представник відповідача ОСОБА_3 , про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення (оголошення догани) від 28 серпня 2019 року №120-К/тм відмовити. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України зазначений строк продовжується на строк дії карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211(з наступними змінами і доповненнями). Повний текст рішення виготовлено 10 вересня 2020 року.

Суддя О.В,Шумська