Справа № 458/836/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.09.2020 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кшик О.І.

секретаря судового засідання Сисан С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

26.07.2018 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання дитини, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 17.10.1998 Боберківською сільською радою Турківського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №7 та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями та вчиняє сварки і бійки, що триває багато років. На її прохання змінити свою поведінку, відповідач не реагує. Вказує, що в шлюбі з відповідачем в них народилось двоє дітей, одна з яких є повнолітньою. Їх сім`я практично розпалася, подальше життя з відповідачем неможливе як і неможливе збереження їх сім`ї є неможливим, так як це суперечить її інтересам та інтересам дитини. Щодо стягнення аліментів, то зазначає. що неповнолітня дочка ОСОБА_3 знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач як батько дитини ніякої допомоги на утримання дитини не дає. Їй одній важко матеріально утримувати дитину, а тому просить стягувати аліменти.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І.

Ухвалою суду від 04.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, 25.08.2020 через канцелярію суду подала заяву, в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явився повторно, причин неявки не повідомив, відзиву не подав, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення "адресат відмовився" та "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20.

Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відтак, судом дотримано вимог щодо належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи, а зурахуванням відмови його від отримання судвоої повістки, така вважається врученою.

За таких осбтавин, 24.09.2020 постановлено ухвалу суду за згодою позивача про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Інших заяв, клопотань від сторін не надходило.

З урахуванням заяви позивача у справі про розгляд справи без її участі, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

17.10.1998 Боберківською сільською радою Турківського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 7, що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 17.10.1998. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 (арк. справи 6).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 20.11.2006 (а.с.4).

Позивач, вказуючи, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим і суперечить її інтересам, на підставі ст. 110 СК України звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Вирішуючи цей сімейний спір між сторонами, суд виходить з наступних мотивів та норм права.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі.

Положеннями ч. 3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, то суд відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України постановляє рішення про розірвання шлюбу.

З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема відсутність між ними взаємного розуміння, поваги, любові, припинення між ними шлюбних відносин, мають одну неповнолітню дитину, те, що сторони не виявили бажання примиритись, зберегти сім`ю, натомість позивач наполягала на розірванні шлюбу, про що подала відповідну заяву, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя.

Відтак суд дійшов висновку, що є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, а тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів суд виходить з наступних, встановлених обставин справи та відповідні до них правовідносини.

За час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач у позовній заяві вказала, що відповідач ухиляється від свого обов`язку утримувати їх неповнолітню дитину.

Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача як батька утримувати дитину, який регулюється нормами Глави 15 "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Розділу ІІ Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

А відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У свою чергу суд встановив, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини.

Позивач просить суд визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини доходу відповідача.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З урахуванням наведених положень закону при визначенні розміру аліментів суд враховує вік та стан здоров`я дитини, а також те, що у суду відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою чи те, що на його утриманні є інші діти чи непрацездатні особи, і відповідач таких не надав, а тому суд дійшов висновку, що розмір аліментів у розмірі 1/4 частини доходу відповідача є обґрунтований, справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини та такий, що підлягає до стягнення з відповідача.

Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704, 80 грн. за подання позовної заяви.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

З урахуванням задоволених вимог позивача в частині стягнення аліментів, яка згідно п.3 ч.5 Закону Укриїни "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн. за подання позовної заяви позивачкою (на підставі ставок, що діяли на момент вчинення процесуальної дії) і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 110, 112 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який зареєстрований 17.10.1998 Боберківською сільською радою Турківського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за №7.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати в справі у виді судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 28.09.2020.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Суддя О.І. Кшик