Справа № 450/2265/19 Провадження № 2/450/395/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

за участю секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши заяву представника позивача-адвоката Манукян М.А. про забезпечення позову, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Шаравара О.Р. про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, визнання електронних торгів недійсними, скасування акту про реалізацію предмета іпотеки та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ :

05.07.2019 року позивач звернулася до Пустомитівського районного суду з даним позовом та просить визнати недійсними проведені 09.02.2017 року електронні торги з реалізації земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0059 площею 0,2089 га, в с. Малечковичі, Пустомитівського району Львівської області; скасувати акт про реалізацію земельної ділянки; скасувати реєстрацію права власності на дану земельну ділянку за відповідачем; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право приватної власності на вказану земельну ділянку.

13.09.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання закрито, справа призначена до судового розгляду по суті.

15.09.2020 року представник позивача ОСОБА_3 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні ОСОБА_2 земельні ділянки площею 0,07 га кадастровий номер :02:001:1393 та площею 0,139 га кадастровий номер :02:001:1394.

В обґрунтування заяви покликається на те, що 10.09.2020 року невідомі особи в присутності відповідача ОСОБА_2 прибули до спірної земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0059 площею 0,2089 га та оглядали її з метою продажу.

Згідно отриманої нею 10.09.2020 року інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_2 вже не зареєстровано, однак за ним рахується дві земельні ділянки: площею 0,07 га, кадастровий номер :02:001:1393, і площею 0,139 га, кадастровий номер :02:001:1394.

А згідно даних Публічної кадастрової карти, площі вказаних земельних ділянок 0,07 га та 0,139 га, в сукупності становлять 0,209 га (площа спірної земельної ділянки), і такі розташовані в тому ж самому районі та зоні. Тому вважає, що ОСОБА_2 розділив спірну земельну ділянку на дві окремі та вчиняє дії, спрямовані на їх відчуження на користь третіх осіб, що ускладнить або унеможливить виконання рішення суду про задоволення позову та поновлення прав позивача. Тому накладення арешту на вказані земельні ділянки забезпечить недопущення даного ризику.

Розглянувши подану заяву та вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Однак заявником не надано достатніх доказів на підтвердження того, що земельні ділянки, на які він просить накласти арешт, утворилися внаслідок поділу відповідачем спірної земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0059 площею 0,2089 га, яка є предметом спору у даній справі. Тому посилання заявника на те, що сукупна площа земельних ділянок, на які він просить накласти арешт, складає 0,2089 га та є аналогічною площі спірної земельної ділянки, не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки відсутні докази існування взаємозв`язку між даним заходом забезпечення позову та предметом позову.

Окрім того, не підтверджено існування реальної загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття відповідних заходів. Саме лише посилання заявника на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд в даному випадку керується приписами ч.6 ст.81 ЦПК України про те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи дане рішення, суд також керується Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 р.«Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у пункті 16 якої роз`яснено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що ця обставина може спричинити шкоду відповідачеві та іншим особам.

Керуючись ст.ст. 81, 149, 151, 153, 259-261,353-354 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 від 15.09.2020 року про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяМ. О. Кіпчарський