У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/1736/20

Номер провадження 2-з/184/5/20

05 жовтня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук О.А.,

розглянувши в м. Покров заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) «про забезпечення позову до вирішення цивільного спору по суті», відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (м. Київ, Новопечерський провулок, буд.19/3 корп.2 офіс 9, 01042), треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (м. Житомир, вул. В.Бердичівська, 35, 10008), приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна (м. Київ, вул. Окіпної Раїси, буд. 4-А офіс 71-А, 02002), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що 22.09.2020 року він від Укрпошти отримав лист від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. (супровідний лист від 16.09.2020р. за вих. №94720 про направлення йому постанови серії ВП 63049053 про відкриття виконавчого провадження; супровідний лист від 16.09.2020р. за вих. №94722 про направлення йому постанови серії ВП 63049053 про стягнення з боржника основної суми винагороди; супровідний лист від 16.09.2020р. за вих. №94723 про направлення йому постанови серії ВП 63049053 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження). Крім цього, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, які знаходяться на сайті Міністерства юстиції України знаходиться ще три постанови приватного виконавця, які він не направляв на його адресу, а саме: - Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №63049053 від 16.09.2020 року з ідентифікатором; - Постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №63049053 від 16.09.2020 року; - Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по виконавчому провадженні ВП №63049053 від 25.09.2020 року. Відповідно до цих постанов з нього безпідставно підлягає стягнення на користь ТОВ «Фінфорс» сума 6867,30 грн. Крім цього, на користь приватного виконавця - 686.73 грн. як основну винагороду; мінімальні витрати виконавчого провадження - 300 грн.; витрати на проведення виконавчих дій в сумі 1000 грн. Також в постановах зазначено, що він проживає як в м. Покров за адресою - АДРЕСА_1 , так і в АДРЕСА_2 без зазначення квартири в багатоповерховому багатоквартирному будинку. Він не мав будь-яких відносин в тому числі і договірних з ТОВ «ФІНФОРС», ніяких послуг від відповідача в тому числі і фінансових він не отримував. Відповідач ні усно, ні письмово ніколи його не повідомляв про надання будь-яких послуг і що він має перед ним борг. Не звертався він і до суду з вимогою про повернення коштів. Перед вчиненням виконавчого напису нотаріус зобов`язаний спочатку надіслати боржнику вимогу про усунення порушень. Тільки після закінчення тридцяти денного строку з моменту направлення письмової вимоги напис може бути здійснено. Якщо нотаріус не дотримується цих вимог, це означає, що він не перевірив безспірність заборгованості і незаконно вчинив виконавчий напис. Від приватного нотаріусу він не отримував будь-яких повідомлень, документів та копії виконавчого напису №21762, виданого 01.09.2020р. Тому вважає, що відповідач безпідставно звернувся до приватного нотаріусу з вимогою вчинити виконавчий напис про стягнення з нього боргу, якого фактично перед ТОВ «ФІНФОРС» унього не було і немає. Також вважає, що приватний нотаріус безпідставно вчинив виконавчий напис, не перевіривши документи відповідача. На підставі викладеного та враховуючи те, що невжиття передбачених законом заходів забезпечення позову може привести до порушення його майнових прав, оскільки 25.09.2020р. приватний виконавець Дорошкевич В.Л. виніс постанови про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 686,73грн., мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 300грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 1000 грн. і направив на його адресу копії вказаних постанов, після відкриття виконавчого провадження приватний виконавець має намір відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» звернути стягнення на його майно та грошові кошти, тому ОСОБА_1 просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №21762, вчиненого 01.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» заборгованості в сумі 6867,30 грн. у виконавчому провадженні серії ВП №63049053, відкритого 01.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. та стягнення з нього основної винагороди в сумі 686,73грн., мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 300грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 1000 грн. до вирішення цивільної справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується, а також спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце.

За таких обставин суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. до вирішення цивільної справи по суті здійснювати будь-які дії відносно виконання виконавчого напису №21762, вчиненого 01.09.2020р., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості в сумі 6867,30 грн. може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду із позовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Заходи забезпечення позову в розумінні норм процесуального закону носять тимчасовий характер і покликані унеможливити настання обставин, за яких виконання ухваленого судом рішення буде утрудненим або взагалі стане неможливим.

Зазначені заходи забезпечення позову є спів мірними з позовними вимогами, які будуть заявлені ОСОБА_1 , адже їх вжиття буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, не зумовить фактичного вирішення спору по суті та не порушує будь-яких прав третьої особи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення по виконавчому напису №21762, вчиненого 01.09.2020р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості в сумі 6867,30 грн. у виконавчому провадженні серії ВП №63049053, відкритого 01.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. та стягнення з нього основної винагороди в сумі 686,73грн., мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 300грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 1000 грн. до вирішення цивільної справи по суті, є достатніми та необхідними забезпечення реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, оскільки може призвести до порушення майнових прав позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 «про забезпечення позову до вирішення цивільного спору по суті» задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №21762, вчиненого 01.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в сумі 6867,30 грн. у виконавчому провадженні серії ВП №63049053, відкритого 01.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною та стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в сумі 686,73грн., мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 300грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 1000 грн. до вирішення цивільної справи по суті.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш