ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7665/20 Справа № 210/414/20 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 210/414/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 липня 2020 року, яке постановлено суддею Сільченко В.Є. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії для опалення житла населенню, яке відповідно з вимогами ЖК України, зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Так, позивачем на виконання своєї статутної мети здійснюється постачання теплової енергії відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок є багатоповерховим, опалення до квартири відповідача здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку, які є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідачі фактично отримують теплову енергію.

Позивач, виконуючи свої обов`язки, постійно надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , але відповідач не здійснювала у повному обсязі оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим за вказаною адресою виникла заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.10.2015 року по 01.05.2019 рік в розмірі 20495,34 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача разом із судовими витратами по справі в розмірі 2102 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 липня 2020 року позивачу відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наданим позивачем доказам та не враховано, що відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому обов`язок зі сплати комунальних платежів не є таким, що нерозривно пов`язаний з особою спадкодавця та не підпадає під вичерпний перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, визначеного ст. 1219 ЦК України. Таким чином, відповідач отримала у спадщину не тільки квартиру, а й саму заборгованість зі сплати комунальних послуг, що виникла у зв`язку з несплатою, або недостатньою оплатою комунальних платежів спадкодавцем та така заборгованість має бути стягнута з відповідача.

При цьому апелянт зауважує на тому, що позивач не знав та не міг знати про прийняття спадщини відповідачем або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право власності на спадщину, і дізнався про це лише 18.09.2019 року, отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини по наданню з боку КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживанню, з боку власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , комунальних послуг з надання теплової енергії, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24 червня 2004 року, Законом України «Про теплопостачання» №2633-ІV від 02 червня 2005 року, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року (далі Правила).

За період з 01.10.2015 року по 01.05.2019 рік за адресою: АДРЕСА_1 обліковується заборгованість по оплаті послуг централізованого опалення в розмірі 20495,34 грн.

Звертаючись до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги центрального опалення, позивач посилалась на те, що на відповідача, як власника квартири АДРЕСА_2 , покладено обов`язок сплати заборгованості за надані позивачем послуги опалення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги централізованого опалення, оскільки відповідач ОСОБА_1 стала власником квартири АДРЕСА_2 12.09.2019 року та в матеріалах справи відсутня інформація щодо дати відкриття спадщини, відсутні докази, які б підтверджували факт постійного проживання відповідачки з померлим та відсутня інформація про спадкодавця, його обов`язки, момент та підстава їх виникнення.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги централізованого опалення, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву споживача кореспондує визначений п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено й ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міістрів України № 630 від 21 липня 2005 року передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК України дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу.

Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти б, 7, 8 частини першої статті 31).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа» є постачальником послуг опалення у період виникнення заборгованості за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_1 є власником 1/2 частки вказаної квартири, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.09.2019 року державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1025 (а.с.75).

Відповідно до ст.ст.319,322 ЦК України, власність зобов`язує та тягар утримання майна лежить на власнику. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1297, статті 1299 ЦК України, отримання свідоцтва про право на спадщину та проведення його державної реєстрації спадкоємцем, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, є обов`язком спадкоємця. Право власності у спадкоємця на успадковане нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації майна.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Прийнявши спадщину 02.09.2016 року, шляхом подачі відповідної заяви до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, відповідач набула право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримала відповідач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснила реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, вона має належним чином утримувати майно, що належить їй.

У зв`язку з наведеним вище колегія суддів вважає таким, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадини і не припинилися внаслідок його смерті, тому відповідач отримала у спадщину не тільки квартиру, а й заборгованість зі сплати комунальних послуг.

Вказана вище квартира знаходиться у будинку, який перебуває на балансі КПТМ «Криворіжтепломережа», яке є виконавцем житлово-комунальних послуг.

Згідно з частинами 2,4 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі №14-53цс18.

Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

При цьому Верховний Суд роз`яснив, що стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Як вбачається із матеріалів справи, дізнавшись 18.09.2019 року про одержання відповідачем по справі свідоцтва про право на спадщину, позивач 04.10.2019 року направив відповідачу вимогу щодо сплати заборгованості за послуги з централізованого опалення, яка звалашилась без задоволення, що свідчить про те, що позивач не порушив строків, передбачених ст. 1281 ЦК України, для пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про що зазанчено в частині п`ятій статті 1268 ЦК України. Тобто, в даному випадку обов`язок відповідача утримувати успадковане нею нерухоме майно, виник з дня відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до правових позицій, викладених в Постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року № 401/710/15-ц, провадження № 6-3193св18, Постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року № 401/710/15-ц від 23 травня 2018 року у справі № 552/1527/16-ц, провадження № 61-541св18, обов`язок власника квартири, набутої як спадщина, оплачувати житлово-комунальні послуги, виникає з моменту прийняття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності.

Таким чином, з урахуванням того, що відповідач 02.09.2016 року прийняла спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 шляхом подачі відповідної заяви до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, на відповідача має бути покладено обов`язок по сплаті 1/2 частини заборгованості за послуги з централізованого опалення за вказаною адресою за період з 02.09.2016 року по 01.05.2019 року після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з наданим суду першої інстанції розрахунком заборгованості, сума боргу за послуги з централізованого опалення по квартирі АДРЕСА_2 за період з 01.10.2015 по 01.05.2019 року становить 20495,34 грн., при цьому відповідальність відповідача, як спадкоємця, по сплаті заборгованості за послуги з централізованого опалення починається з 02.09.2016 року, тобто з моменту прийняття відповідачем спадщини, у зв`язку з чим період заборгованості має становити з 02.09.2016 року по 01.05.2019 року та сума заборгованості за вказаний період становить 18 023,74 грн. (а.с.8).

Разом з тим, оскільки відповідач по справі являється власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , з неї на користь відповідача підлягає стягненню половина заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 02.09.2016 року по 01.05.2019 року, що становить 9011,87 грн.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2102 грн. сплаченого при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає частковому задоволенню, коелгія суддів, з врахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає за необхідне відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 924,26 грн. (9011,87грн. (сума боргу, стягнута судом) * 2102 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / 20495,34 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення).

Крім того, з відповідача на користь держави за подання позивачем апеляційної скарги, пропорційно задоволених позовних вимог, підлягає стягненню 1386,38 грн. (924,26*1,5=1386,38), оскільки сплата позивачем судового збору за подання апеляційної скарги була відстрочена ухвалою суду апеляційної інстанції від 10.08.2020 року до ухвалення судового рішення у справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа» та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 9011,87 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 02.09.2016 року по 01.05.2019 року та 924,26 грн. судового збору за подання позовної заяви. Крім того, з відпоідача на кориисть держави підлягає стягненню 1386, 38 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 липня 2020 року скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 02.09.2016 року по 01.05.2019 року в сумі 9011 (дев`ять тисяч одинадцять) грн. 87 коп. та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 924 (дев`ятсот двадцять чотири) грн. 26 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1386 (одна тисяча триста вісімдесят шість) грн. 38 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 05 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: