ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 вересня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/334/20

Головуючий у першій інстанції Лібстер А. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1156/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

сторони: позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2020 року (місце ухвалення смт. Куликівка, дата складання повного тексту 11.08.2020) у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину. В обгрунтування посилалась на те, що сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення суду відповідач сплачує аліменти на утримання дитини, проте не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його навчанням, станом здоров`я, не надає жодної допомоги на лікування дитини. Проживаючи в одній квартирі відповідач не спілкується з сином, словесно та своїми діями вчиняє психологічний тиск.

Позивач зазначає, що у зв`язку з наявною психотравмувальною ситуацією, яку переживає син, у вересні 2019 року позивач звернулась до психолога за що були перераховані кошти у сумі 1450,00 грн, та сплачена сума комісії 25,00 грн.

Оскільки дитина є учнем 11 класу Куликівського ЗЗСО І-ІІІ ступенів та має намір продовжити навчання у вищому навчальному закладі, для поглибленого вивчення навчальних предметів, та для якісної підготовки сина до проходження ЗНО позивачем були придбані навчальні посібники з української мови та літератури, історії України, математики, біології на загальну суму 815,50 грн.

Крім того, дитина перебуває на обліку в Куликівській лікарні з діагнозом порушення постави, та згідно висновку лікаря ортопеда, йому рекомендовано заняття плаванням. У зв`язку з цим ОСОБА_1 придбала 2 абонемента по 8 занять кожний в плавально-оздоровчий комплекс «Десна Аква Спорт» м. Чернігів та необхідні для плавання речі, за що сплатила 4 159,00 грн.

Для проїзду до басейну за маршрутом Куликівка-Чернігів, Чернігів-Куликівка, та квитки на тролейбус по м. Чернігів були придбані квитки на загальну суму 754,80 грн.

У зв`язку з хворобою сина на ГРВІ у 2019 році позивачем були витрачені кошти на придбання ліків, які були призначені лікарем, на суму 137,00 грн. Крім того, 770,00 грн сплачені кошти за обстеження та лікування у лікаря стоматолога у м. Чернігові, та 108,00 грн на квитки за проїзд для вказаного лікування.

Разом витрачена сума становить 8219,30 грн.

У позові ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 половину вартості додаткових витрат на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме грошові кошти в сумі 4109,65 грн.

Рішенням Куликівського районного суду від 06.08.2020 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 половину вартості додаткових витрат на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме грошові кошти в розмірі 3270, 50 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн на користь держави.

Рішення суду обґрунтовано тим, що наявні підстави для задоволення половини вимог понесених витрат позивачем на психологічну допомогу, вартості відвідування басейну та придбання необхідних речей для плавання, вартості ліків, Разом з тим, судом відмовлено у стягненні половини вартості витрат за купівлю підручників, у тому числі і додатковї навчальної літератури, проїзд дитини у маршрутних автобусах та тролейбусах, що до виняткових обставин не належать, та витрати на ці цілі має нести особа, з якою проживає дитина.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 06.08.2020 в частині відмови половини позовних вимог щодо купівлі додаткової навчальної літератури для поглибленого вивчення навчальних предметів та придбання квитків для проїзду дитини в внутрішньо обласних автобусах, приміських електропоїздах, тролейбусах до басейну «Десна Аква Спорт» та КНП «Дитяча стоматологічна поліклініка» ЧМР вартістю 839, 15 грн, і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду в частині є незаконним та необґрунтованим.

Заявник у скарзі посилається на те, що придбання додаткової навчальної літератури для підготовки сина до проходження ЗНО викликані особливими обставинами, зокрема розвитком навчальних здібностей сина, які визначають успішність навчання і виховання, засвоєння знань, умінь, навичок, формування якостей особистості. Позивачем були придбані видання з української мови та літератури, історії України, математики, біології. З вказаних предметів син здав ЗНО, при цьому посилається на Сертифікат ЗНО № 0312740.

Зазначає, що батько ОСОБА_3 у вихованні та навчанні дитини не брав участі протягом усього навчання в школі, не цікавився навчанням сина, не приходив на позакласні виховні заходи, ремонт класу, свідомо ухилявся від виконання батьківських обов`язків.

В обґрунтування незаконності судового рішення в частині відмови в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача половини вартості коштів витрачених на придбання сину квитків за проїзд по маршруту Куликівка-Чернігів, Чернігів-Куликівка, та квитки на тролейбус по м. Чернігів, заявник посилається на те, що судом не правильно встановлено, що після сплати аліментів та комунальних послуг у відповідача залишаються кошти в мінімальному розмірі, необхідному для власного проживання, оскільки останній має у власності автомобіль, який було придбано у 2020 році, при цьому він відмовляється підвозити сина до басейну та стоматполіклініки, хоча кожного дня пересувається власним автомобілем в особистих цілях, при цьому витрачає кошти на паливно-мастильні матеріали.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.06.2002. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 27.01.2006 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_3 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-12).

Згідно з довідкою № 165 від 27.09.2019 виданої КОЗ «Куликівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» ОСОБА_1 , матері учня 11 класу ОСОБА_2 , його батько ОСОБА_3 участі у вихованні дитини не бере протягом усього навчання в школі (а.с. 13).

З квитанції № 0.0..1 від 17.10.2019 вбачається, що ОСОБА_2 відвідував психолога громадської організації «Чернігівська міська асоціація «Конкордія», на рахунок якої ОСОБА_1 перерахувала кошти в розмірі 1450 грн, сума сплаченої комісії становить 25 грн (а.с. 14).

Згідно квитанцій (а.с. 15) позивач ОСОБА_1 на потреби сина придбала підручники на загальну суму 815,50 грн.

Згідно з довідкою КНП «Куликівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Куликівської селищної ради від 11.09.2019, ОСОБА_2 перебуває на обліку в зв`язку із порушеною поставою, та йому було рекомендовано заняття плаванням згідно з рекомендацією ортопеда (а.с. 16).

16.11.2019 та 03.01.2020 на ім`я ОСОБА_2 було придбано два абонемента по 8 занять кожний в плавально-оздоровчий комплекс «Десна Аква Спорт» кожен з яких коштував по 1900 грн, пластикову картку за ціною 30 грн, шапочку для басейну 79 грн, окуляри для плавання 169 грн, беруші (комплект) для плавання, затискач для носу 42 грн, що підтверджено відповідними товарними чеками (а.с. 17, 18).

З довідки ТОВ «Десна Аква Спорт» № 13 від 26.02.2020 вбачається, що ОСОБА_2 дійсно відвідував басейн, що знаходиться в приміщенні плавально-оздоровчого комплексу за адресою: м. Чернігів, проспект Перемоги, 34 (а.с. 19).

16.12.2019 на лікування ОСОБА_2 були придбані медичні препарати на загальну суму 137,32 грн, що підтверджено фіскальним чеком від 16.12.2019 та випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 (а.с. 27-28).

14.02.2020, 02.03.2020, 05.03.2020 на лікування ОСОБА_2 в КНП «Дитяча стоматологічна поліклініка» Чернігівської міської ради було витрачено кошти в загальному розмірі 770 грн, що підтверджено відповідними квитанціями (а.с. 29).

Матеріали справи містять копії квитків за проїзд по маршруту Куликівка-Чернігів, Чернігів-Куликівка, та квитки на тролейбус по м. Чернігів (а.с. 20-26, 30).

Задовольняючи позовні вимоги частково суд прийшов до висновку, що наявні підстави для задоволення половини вимог понесених витрат позивачем на психологічну допомогу, вартості відвідування басейну та придбання необхідних речей для плавання, вартості ліків, Разом з тим, судом відмовлено у стягненні половини вартості витрат за купівлю підручників, у тому числі і додатковї навчальної літератури, проїзд дитини у маршрутних автобусах та троллейбусах, що до виняткових обставин не належать, та витрати на ці цілі має нести особа, з якою проживає дитина.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину щодо купівлі додаткової навчальної літератури для поглибленого вивчення навчальних предметів та придбання квитків для проїзду дитини в внутрішньо обласних автобусах, приміських електропоїздах, тролейбусах до басейну «Десна Аква Спорт» та КНП «Дитяча стоматологічна поліклініка» ЧМР вартістю 839, 15 грн, в іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому його перегляду та перевірці не підлягає.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог у стягненні витрат на придбання додаткової навчальної літератури призначеної для якісної підготовки сина до проходження ЗНО з української мови та літератури, історії України, математики, біології, за що було витрачено позивачем кошти в розмірі 815,50 грн, оскільки, як зазначено місцевим судом, такі витрати не належать до виняткових обставин, та витрати на ці цілі має нести особа, з якою проживє дитина.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Оскільки позивач в обґрунтування зазначених вимог посилалась на придбання навчальних посібників з різних предметів, що обумовлено необхідністю здачею ЗНО учнем 11 класу Куликівської ЗЗСО І-ІІІ ступенів, оскільки має намір вступити до навчального закладу на конкурсній основі, як це визначено ст. 12 ЗУ «Про освіту», ст. 45 ЗУ «Про вищу освіту», ст. 34 ЗУ «Про загальну середню освіту», відповідно до яких навчання здобувачів освіти оцінюється шляхом державної підсумкової атестації або у формі зовнішнього незалежного оцінювання, яке використовується для прийому до вищих навчальних закладів на конкурсній основі, витрати зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (її навчання), при цьому зазначені витрати понесені позивачкою до настання повноліття дитини, слід дійти висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого суду і щодо відмови в частині задоволення позову про стягнення витрачених коштів на квитки за проїзд дитини по маршруту Куликівка-Чернігів, Чернігів-Куликівка, та квитки на тролейбус по м. Чернігів, що склали 862,80 грн, як це визначила позивач у своєму позові.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

У ст.18 Конвенції ООН про права дитини зазначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз статті 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Тобто, факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження фактично понесених витрат щодо проїзду дитини по маршруту Куликівка-Чернігів, Чернігів-Куликівка, та на тролейбус по м. Чернігів позивачем надані копії квитків (а.с. 20-26, 30).

П. а ч. 1 ст. 29 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН, ратифікованої 27.02.1991 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р. держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі.

Згідно статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути половину вартості квитків за проїзд дитини по маршруту Куликівка-Чернігів, Чернігів-Куликівка, та на тролейбус по м. Чернігів у розмірі 431,40 грн. (862,80 грн : 2 = 431,40 грн), оскільки позивачкою визначено вартість проїзду у маршрутних автобусах, тролейбусах для проїзду та відвідування басейну, а також обстеженння та лікування у стоматолога, що підтверджується довідкою про відвідування басейну в період з 16.11.2019 по 16.12.19, а також квитанціями за придбаним абонементом за січень 2020 (а.с. 17, 19) у кількості 16, що відповідає кількості занять у басейні та придбаним квиткам у двох напрямках 32 (Куликівка-Чернігів, Чернігів-Куликівка) на одну особу, про що зазначено у позовній заяві.

Враховуючи, що витрати позивача на плавання та лікування у стоматолога визначені судом першої інстанції, як додаткові витрати, які викликані особливими обставинами та спрямовані на розвиток особи, розумових і фізичних здібностей дитини і ст. 185 СК України встановлює обов`язок того з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину брати участь у додаткових витратах на дитину, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача частину понесених додаткових витрат, що зумовлено проїздом дитини.

Сукупний аналіз зазначених норм не містить прямої заборони про стягнення додаткових витрат пов"язаних з проїздом на користь того з батьків хто поніс зазначені витрати, враховуючи, що матеріали справи містять копії квитанцій про сплату позивачем таких коштів, за період коли дитина була неповнолітня.

З врахуванням викладеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про стягнення половини додаткових витрат оплати на придбання навчальної літератури на суму 815,50 грн та половини проїзду для отримання послуг стоматолога та відвідування басейну на суму 862,8 грн скасуванню, з постановленням судом апеляційної інстанції рішення про задоволення цих вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга задовольняється, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збор за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1261,20 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2020 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат оплати на проїзд та вартості навчальної літератури, позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткові витрати понесені на оплату проїзду та вартості навчальної літератури у сумі 839,15 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 1261,20 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 29.09.2020.

Головуючий Судді :