Справа № 671/1353/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2020 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Ніколової С.В.
при секретарі Хрупайло Т.В.,
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у відкритому судовому судовому засіданні в м. Волочиську подання державного виконавця Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Пантелімона Андрія Віталійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,
Державний виконавець Волочиського районного відділу ДВС Пантелімон А.В. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , посилаючись на те, що останній у зведеному виконавчому провадженні №61485144 не виконує зобов`язання про сплату боргу на користь стягувачів Волочиського управління ГУ ДФС у Хмельницькій області та ГУ ДПС у Хмельницькій області.
Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що вимоги подання не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Разом з тим, за змістом ч. 1 ст. 18 цього ж Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.
Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України, передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Судом встановлено, що подання державного виконавця не містить будь-якого обгрунтування щодо наявності підстав тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.
В матеріалах виконавчого провадження, доданих до подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, відсутні докази того, що боржник ОСОБА_1 систематично ухиляється від сплати заборгованості та не з`являється на виклики державного виконавця.
До подання державного виконавця не додано будь-яких достовірних доказів того, що боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання, тобто має реальну змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.
Суд приймає до уваги, що ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.
Заявником не надано суду доказів вчинення боржником ОСОБА_1 будь-яких свідомих діянь (дії або бездіяльність), спрямованих на невиконання відповідного зобовязання у виконавчому провадженні №61485144, коли виконати цей обов`язок у неї є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Також і не надано доказів обізнаності боржника ОСОБА_1 про наявність виконавчого провадження №61485144, вручення йому будь-яких документів в межах даного виконавчого провадження.
За наведених обставин суд не вбачає підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, а тому в задоволенні подання державного виконавця Волочиського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 247, 353, 441 ЦПК України, суд
В задоволенні подання державного виконавця Волочиського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали, з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.
Повна ухвала складена 21.09.2020 року.
Суддя: