Справа № 344/1042/20
Провадження № 22-ц/4808/1010/20
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

за участю секретаря: Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду в складі судді Антоняка Т.М., постановлену 07 серпня 2020 року в м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив :

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Броварського РНО Гамзатова А.А. про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №6540 від 10 жовтня 2019 року про стягнення заборгованості в розмірі 22 820,97 грн. Вказував що такий напис вчинено нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства, зокрема щодо процедури його вчинення, а також безпідставністю вимог стягувача. Він як боржник не був повідомлений у встановленому законом порядку про відступлення права вимоги, наявну заборгованість перед банком чи новим кредитором. У такому разі та за відсутності належного розрахунку заборгованість не може вважатись безпірною. Не надсилались йому жодні повідомлення і самим нотаріусом щодо наміру вчинення виконавчого напису.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В серпні 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №6540 від 10 жовтня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського РНО Гамзатовою А.А. про стягнення з нього на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 22 820,97 грн та виконавчого збору у виконавчому провадженні №60916144 в розмірі 2 282,10 грн до набрання рішенням у справі законної сили.

Необхідність у забезпеченні позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується в судовому порядку, обґрунтована забезпеченням позивачу реального та ефективного виконання судового рішеня, якщо воно буде прийняте на його користь. На підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко О.А. від 20 січня 2020 року в рамках виконавчого провадження №60916144, відкритого за цим виконавчим написом, з його пенсії за віком здійснюється відрахування коштів в розмірі 20%. При цьому пенсія є єдиним джерелом його доходів та існування. Відповідно існує реальна загроза утруднення виконання майбутнього рішення суду, пов`язана з необхідністю повороту виконання судового рішення та компенсацією стягнутих з пенсійного рахунку коштів.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 07 серпня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд виходив з того, що ОСОБА_2 не представлено доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому сам по собі факт оскарження виконавчого напису нотаріуса не є підставою для забезпечення позову та зупинення судом стягнення на його підставі.

Посилаючись на порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду.

Вважає необґрунтованим висновок суду щодо відсутності доказів, якими обґрунтовано його заяву про необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Разом з тим ним подано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин. Зокрема такими є лист-відповідь ГУ ПФ в Івано-Франківській області від 19 червня 2020 року щодо стягнення з його пенсії починаючи з березня 2020 року 20% на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» на виконання виконавчого провадження № 60916144. Також листом приватного виконавця Клітченко О.А. №5961 від 22 січня 2020 року його повідомлено про неможливість зупинення стягнення без відповідної ухвали суду. Відтак саме оскаржуваний виконавчий напис став підставою для вчинення приватним виконавцем дій щодо відкриття виконавчого провадження та стягнення коштів. А тому вимоги, викладені в заяві про забезпечення позову, є співмірними із заявленими позовними вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також зазначає, що задоволення позовних вимог відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для закриття виконавчого провадження та припинення стягнення коштів з його пенсії. А тому при вирішенні спору на його користь існує реальна загроза утруднення виконання рішення суду та повернення стягнутих з нього сум.

Натомість заходи забезпечення позову є заходами тимчасового характеру, не порушать прав учасників процесу, збитків відповідачу не спричинять, а лише на певний період призупинять виконання виконавчого напису. Аналогічно відсутні підстави для вжиття судом заходів зустрічного забезпечення позову з огляду на його майновий стан.

Відзиву на апеляційну скаргу учасниками справи не подано.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Представник ТОВ «Росвен Інвест Україна» та приватний нотаріус Броварського РНО Гамзатова А.А. в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. А отже, відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи у їх відсутності не встановлено.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (частина 2 статті 149 Кодексу).

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду. При цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя цієї статті). Одним із видів такого забезпечення є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до частин шостої-восьмої статті 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

З сукупного аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Броварського РНО Гамзатова А.А. про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №6540 від 10 жовтня 2019 року щодо стягнення з нього заборгованості в розмірі 22 820,97 грн.

Отже предметом судового спору (позову, що забезпечується) є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. від 19 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання цього виконавчого напису про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 22 820,97 грн. Тоді ж винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 2282,10 грн (а.с. 12-15).

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 19 червня 2020 року на підставі постанови приватного виконавця від 20 січня 2020 року ВП №60916144 з 01 березня 2020 року з пенсії ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» розпочато відрахування щомісячно в розмірі 20% на стягнення боргу в сумі 22 820,97 грн, витрат на проведення виконавчих дій в сумі 400,00 грн та винагороди приватному виконавцю 2 282,10 грн (а.с.39).

Таким чином ОСОБА_1 на підставі пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України просив зупинити примусове стягнення, яке вже відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Враховуючи перебування на примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса, оскаржуваного боржником в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, за наявності між сторонами майнового спору, відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам тощо, існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав ОСОБА_1 (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

Суд першої інстанції зміст позовної заяви та поданої позивачем заяви про забезпечення позову належним чином не дослідив, в зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів його забезпечення.

У пункті частини 6 статті 150 ЦПК України законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 зазначено, що «застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 20 грудня 2017 № 7861, вчиненого Приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову».

Враховуючи викладене, оскільки існує загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису № 6540, вчиненого приватним нотаріусом Броварського РНО Гамзатовою А.А. 10 жовтня 2019 року таким, що не підлягає виконанню, то наведений захід забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.

Як передбачено пунктом 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Івано-Франківського міського суду від 07 серпня 2020 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 07 серпня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 6540 від 10 жовтня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 22 820,97 грн у виконавчому провадженні № 60916144 до набрання законної сили судовим рішенням.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 08 вересня 2020 року.