Справа № 594/1235/20 Провадження №2-о/594/36/2020
У Х В А Л А

11 вересня 2020 року

м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Чир П.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу.

Під час вивчення матеріалів заяви встановлено, що вона не відповідає вимогам до такої заяви, які передбачені ст. ст.293, 294 ЦПК України та ст.109 СК України.

Так, згідно ч.3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно із п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити:

- з ким з них будуть проживати діти;

- яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо;

- умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків.

Отже, спільна заява про розірвання шлюбу подається до суду разом з письмовим договорами, які повинні бути подані до суду одночасно з спільною заявою про розірвання шлюбу.

Як вбачається з додатків до спільної заяви про розірвання шлюбу заявниками не дотримано вищевказаних вимог законодавства.

Так, до матеріалів заяви додано копію нотаріально засвідченого договору між батьками про сплату аліментів на дітей від 04.09.2020. Проте, немає жодного підтвердження того, що подружжя дійшло згоди:

- з ким з них будуть проживати діти;

- яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо;

- умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, оскільки такого договору до матеріалів справи долучено не було.

В договорі між батьками про сплату аліментів на дітей від 04.09.2020 також ці умови не прописано, а зафіксовано факт постійного проживання дітей з ОСОБА_1 до укладення договору і що вона зобов`язується не здійснювати перешкод у спілкуванні батька з дітьми.

Отже, подружжя ОСОБА_3 не дійшли спільної згоди щодо того з ким з них будуть проживати діти після розірвання шлюбу, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо та умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Неподання до спільної заяви про розірвання шлюбу договору відповідно до вимог ст. 109 СК України унеможливлює розгляд спільної заяви про розірвання шлюбу судом в порядку ст. 294 ЦПК України та ст. 109 СК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Оскільки із спільної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вбачається спір про право, на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 315, 258-260, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за заявою подружжя, яке має неповнолітніх дітей, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги через Борщівський районний суд до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя П.В.Чир