МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 485/1695/17
Провадження № 22-ц/812/405/20
У Х В А Л А

16 вересня 2020 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

законного представника відповідачки ОСОБА_3 ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Квєтка І.А. в приміщенні того ж суду о 10 год. 43 хв., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , законним представником якої є ОСОБА_3 , треті особи: Кобзарцівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на земельну частку (пай). Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де їй стало відомо про те, що за декілька днів до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік склав заповіт, яким заповів все належне йому майно малолітній ОСОБА_5 та позивачці.

Із вказаним заповітом вона не згодна, оскільки неповнолітня ОСОБА_5 не є близькою особою для їх сім`ї, тому їй є незрозумілою така воля чоловіка. Між нею та чоловіком мали місце розмови про спадок чоловіка, оскільки він відчував всю тяжкість хвороби на собі, жодного разу не згадувалось ім`я ОСОБА_5 , як потенційної спадкоємиці. Більш того, чоловік казав що все майно, в тому числі й земельна частка (пай) повинні залишитись в їх сім`ї, про третіх та сторонніх осіб мови не було.

Позивачка зауважила, що зазначені дії, а саме підписання заповіту в такій редакції, можуть пояснюватись тим, що чоловік постійно перебував у тяжкому хворобливому стані. Фактично він не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати, усвідомлювати їх наслідки. В чоловіка було виявлено перехідно -клітинний рак сечового міхура з некрозом. 12 квітня 2016 року йому виконано операцію транс уретральну резекцію сечового міхура, в після операційний період проводились курси поліхіміотерапії, призначено ІІ групу інвалідності. Наприкінці 2016 року чоловік мав знеболюючі терапії, його стан погіршувався. Особливо сильні болі він переносив в останні тижні свого життя.

Зокрема, 30.01.2017 року ОСОБА_6 було виписано трамадол в ампулах 2.0х2р. на добу, з 09.02.2017 року морфін 1.0х2р. на добу, з 18.02.2017 до 24.02.2017 року морфін 1.0х3р. на добу.

24 лютого 2017 року її чоловік помер вдома, діагноз інтоксикація, множинні метастази, злоякісне новоутворення сечового міхура. Фактично під натиском нестерпного болю та дією сильнодіючих препаратів, заповіт від імені її чоловіка було засвідчено і зареєстровано Кобзарцівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області.

ОСОБА_6 окрім земельної ділянки (паю) немає жодного майна, таким чином вона позбавлена права на обов`язкову частку у спадщині.

На момент укладання заповіту її чоловік ОСОБА_6 не міг усвідомлювати значення й наслідки своїх дій, зокрема не міг ними керувати. Тому позивачка просить визнати даний заповіт недійсним.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , законним представником якої є ОСОБА_3 , про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивачка звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам справи, показам свідків та висновку експерта, фактично надав їм хибну оцінку.

Також посилається на те, що згідно пояснень свідка ОСОБА_7 , яка працювала секретарем сільської ради, заповіт був посвідчений не датою його складання, а іншою датою. Тобто на дату посвідчення заповіту фактично не перевірена дієздатність та правосуб`єктність заповідача. Вважає, що до пояснень цього свідка слід ставитися критично та сприймати лише в частині допущення порушення процедури складання заповіту, а саме посвідчення його не тією датою. Суд даним обставинам не надав належної правової оцінки та фактично їх проігнорував.

Від законного представника відповідачки ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави скасування оскаржуваного рішення є безпідставними та необґрунтованими, натомість рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи.

Крім того, зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року №6-9цс12, виходячи з вимог ч. 1 ст. 225 ЦК України, підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.

В судовому засіданні під час розгляду справи апеляційним судом було задоволено клопотання представника позивачки про призначення посмертної судово психіатричної експертизи відносно ОСОБА_6 .

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 липня 2020 року у справі була призначена посмертна судова психіатрична експертиза за матеріалами справи, проведення якої було доручено експертам Миколаївського відділення філії «Центр судово-психіатричної експертизи» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», а витрати на проведення експертизи було покладено на позивачку ОСОБА_1 .

08 серпня 2020 р. до Миколаївського апеляційного суду надійшла цивільна справа разом з повідомленням експерта про необхідність перерахування для проведення експертизи її вартості у розмірі 11767,68грн. з зазначенням реквізитів установи, а також повідомлення про те, що Миколаївське відділення філії «Центр судово-психіатричної експертизи» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» на даний час ще не є юридичною установою, що має право проводити амбулаторні судово-психіатричні експертизи, що виключає можливість організації проведення експертизи. Тому на даний час в ухвалі та супровідному листі експертну установу слід зазначати як Державну установу «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» (м. Миколаїв, вул. Корабелів,14-В).

Представник позивачки Волкомор Т.І. підтримав раніше заявлене ним клопотання про призначення посмертної судово психіатричної експертизи відносно ОСОБА_6 , оскільки дана експертиза має істотне значення для вирішення справи, а саме для з`ясування психічного стану померло на момент складання заповіту, але проведення її просив доручити експертам Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», гарантуючи її оплату Костюк І.В.

Позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_4 підтримали дане клопотання.

Законний представник відповідача не заперечувала проти призначення посмертної судової психіатричної експертизи відносно ОСОБА_6 , але в попередніх судових засіданнях просила врахувати, що лікар, яка була допитана у якості свідка, визнала в судовому засіданні, що спілкувалася з померлим останній раз восени 2016р., а останній запис зробила зі слів дружини ОСОБА_6 .

Інші учасники справи до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши дане клопотання, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що воно підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Порядок проведення судово-психіатричної експертизи, затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 жовтня 2001 року №397, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 березня 2002 року за №219/6507.

Судово-психіатрична експертиза призначається органами досудового слідства та суду і проводиться за їх відповідним рішенням з метою відповіді на питання, що виникають під час провадження адміністративних, кримінальних та цивільних справ з приводу психічного стану особи. Предметом експертизи є визначення психічного стану осіб, яким призначено експертизу, у конкретні проміжки часу і відносно певних обставин, що становлять інтерес для органів слідства та суду. Об`єктами експертизи є: матеріали цивільної справи, медична документація, аудіовізуальні матеріали та інша інформація про психічний стан особи, відповідно якої проводиться експертиза.

У відповідності до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно п. 2 ч. 1ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим, зокрема, за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідно до посвідченого секретарем Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Панченко Л.І. заповіту від 17 лютого 2017 року, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-МК №026592, виданого Кобзарцівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в межах території Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, заповів ОСОБА_5 , а все інше майно, належне йому за законом на день його смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, заповів ОСОБА_1 (позивачці). Заповіт зареєстровано в реєстрі за №4.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 10 березня 2017 року №361, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , з 14 березня 1992 року по день своєї смерті.

За життя ОСОБА_6 хворів на рак сечового міхура. З 16 березня по 23 березня 2016 року лікувався в Миколаївській лікарні швидкої медичної допомоги. З 11 квітня по 21 квітня 2016 року проходив стаціонарне лікування в урологічному відділенні Миколаївського обласного онкодиспансеру. 12 квітня 2016 року йому було виконано операцію: трансуретральна резекція сечового міхура. В післяопераційному періоді проведено 4 курси поліхіміотерапії. 13 вересня 2016 року ОСОБА_8 встановлено ІІ групу інвалідності. Хворий спостерігався в МООД, отримував лікування у вигляді знеболючої терапії. З 30 січня 2017 року хворому було виписано трамадол в ампулах 2.0х2р. на добу, з 09.02.2017 року морфін 1.0х2р. на добу, з 18.02.2017р. до 24.02.2017 року морфін 1.0х3р. на добу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер вдома, діагноз: інтоксикація, множинні метастази, злоякісне новоутворення сечового міхура.

У справі Миколаївським обласним бюро судово-медичної експертизи проводилася посмертна комісійна судово-медична експертизи, про що свідчить висновок від 25 квітня 2019 року. Згідно даного висновку, ОСОБА_6 з 2015 року хворів на рак сечового міхура, який у 2016 році мав 4 (термальну стадію). Захворювання супроводжується важким больовим синдромом, порушенням сечовиведення, схудненням, безсиллям, швидкою втомою, панікою, відчуттям безнадії, порушенням когнітивних функцій головного мозку (здатність до концентрації уваги). Судово-медична експертна комісія дійшла до висновку про те, що стан здоров`я ОСОБА_6 , на момент складання та підписання заповіту 17 лютого 2017 року, був важким, мало місце у тому числі і зниження здатності до концентрації уваги, тому можливість вчиняти цілеспрямовані дії була обмежена. Однак недостатній опис цього факту у медичних документах не дає можливості ґрунтовно і точно відповісти на поставлені питання.

Допитана судом свідок ОСОБА_7 - секретар Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, пояснила, що в лютому 2017 року до неї звернулася ОСОБА_5 з проханням посвідчити заповіт від імені ОСОБА_6 , який мав онкозахворювання. 20 лютого 2017 року вона двічі приходила додому до ОСОБА_6 , за першим разом встановила його особу, поспілкувалася з ним та встановила його дійсну волю. Потім за місцем її роботи нею було взято бланки, зроблено копію паспорту та за другим разом посвідчено заповіт. ОСОБА_6 дуже хворів, але під час складання заповіту усвідомлював значення своїх дій та їх наслідки, без сторонніх осіб чітко висловив свій намір скласти заповіт на ОСОБА_5 , після самостійно прочитав та підписав його. При цьому ОСОБА_6 наполягав, щоб вона посвідчила заповіт п`ятницею, а саме 17 лютого 2017р., що нею і було зроблено.

Свідок ОСОБА_9 - лікар-онколог Снігурівської ЦРЛ, пояснила, що останній раз оглядала ОСОБА_6 восени 2016 року, його стан здоров`я погіршувався, за наявності показань призначала хворому лікарський засіб "морфін", однак чи впливав даний препарат на психіку хворого сказати не може, оскільки під її наглядом у цей час хворий не перебував.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що востаннє спілкувалася з ОСОБА_6 наприкінці грудня 2016 року, він виглядав хворим, курив, був адекватним, все розумів.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що останній раз бачила ОСОБА_6 30 грудня 2016 року, при цьому він виглядав хворим, не дуже добре говорив, не міг зрозуміти, що їй потрібно взяти у нього олово, хоча вона чітко йому про це пояснила.

Свідок ОСОБА_12 - завідуюча Кобзарцівським ФАП, пояснила, що двічі навідувала ОСОБА_6 , одного разу вони просто поспілкувалися, за іншим разом зробила хворому укол фурасеміда, він її впізнав, однак цього разу не розмовляв, у нього був тяжкий стан.

Із письмових пояснень 3-х осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які є синами померлого, вбачається, що напередодні 17 лютого 2017р. вони навідував батька та особисто бачили його стан: він погано розмовляв, не пересувався, постійно отримував сильнодіючі медичні препарати, казав, що вони йому не допомагають, постійно (кожні 5 хвилин) засинав, дратівливо ставився до шуму, мав короткочасну увагу та пам`ять. 20 лютого 2017р. ОСОБА_6 також навідував батька та бачив таку ж картину.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_13 пояснив, що категоричний висновок про можливість усвідомлення ОСОБА_6 значення своїх дій не надано у зв`язку з тим, що у медичних документах не описано перебіг хвороби в останні дні його життя; прийняття хворим препарату "морфін" сама по собі не впливає на здатність особи вчиняти цілеспрямовані дії та залежить він індивідуальних особливостей організму хворого, крім того, на момент складання заповіту дія наркотичної речовини "морфіну" була вже мінімальною, хоча обезболюючий ефект ще продовжувався.

З урахуванням пояснень свідка ОСОБА_7 , позивачка та її представник посилаються на те, що психічний стан ОСОБА_6 на 20 лютого 2017р. взагалі не досліджувався, тобто на фактичну дату посвідчення заповіту дієздатність та правосуб`єктність заповідача не перевірена. Тому в клопотанні про призначення експертизи викладено питання з метою перевірки психічного стану ОСОБА_6 на 20 лютого 2017р.

Як роз`яснено у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судово - психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності.

Оскільки у справі необхідно встановити психічний стан ОСОБА_6 саме по собі заявлене клопотання про призначення експертизи є обґрунтованим.

Проте визначаючи питання, які слід поставити для вирішення перед експертами, колегія суддів виходить з наступного.

Суд згідно положень ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Підставами позову згідно зі ст. 175 ЦПК України, які суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а предметом позову, є спосіб захисту права, який він просить суд застосувати до відповідачів.

Як убачається з тексту позовної заяви, з якою позивачка звернулася до суду, вона просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 від 17 лютого 2017 року, засвідчений Кобзарцівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області та зареєстрований за №4, посилаючись саме на ст. 255 ЦК України.

При цьому позовна заява не містить обґрунтування позовних вимог порушенням процедури складання заповіту, а саме посвідченням його не тією датою, яка зазначена в заповіті. Позивачка взагалі не посилалася на те, що заповіт складено не 17 лютого 2017 року, а 20 лютого 2017року, не наводила даних про стан здоров`я ОСОБА_6 саме 20 лютого 2017 року, не робила їм аналізу в тексті позовної заяви.

Частинами 4, 5, 6ст. 103 ЦПК України передбачено, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Тому, реалізуючи надане суду ч. 4 ст. 103 ЦПК України право визначення питань, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, колегія суддів вважає, що на вирішення експертів слід поставити питання щодо психічного стану ОСОБА_6 в межах заявлених позовних вимог у даній справі, а саме 17 лютого 2017 року.

Враховує колегія суддів також те, що в судовому засіданні представник позивачки просив на вирішення експертів поставити тільки 3 останні питання, зазначені ним в клопотання про призначення експертизи.

За такого на вирішення експертів слід поставити наступні питання:

-Чи міг ОСОБА_6 станом на 17 лютого 2017 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в тому числі усвідомлювати їх наслідки?

- Чи перебував ОСОБА_6 станом на 17 лютого 2017 року під дією медичних препаратів, якщо так, чи міг адекватно сприймати оточуючу дійсність?

-Чи міг ОСОБА_6 з урахуванням його хворобливого стану свідомо вчиняти дії, що від нього вимагались 17 лютого 2017 року щодо складання заповіту та чи міг психічний стан ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 вплинути на правильність сприйняття фактів, що мають значення для складання заповіту?

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Таким чином, оскільки з`ясування обставин, які мають значення для справи, потребують спеціальних знань в психологічній галузі, суд, з урахуванням предмету позову, вважає за необхідне призначити по справі посмертну судово-психіатричну експертизу за матеріалами справи.

Відповідно до частини 3 статі 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експерта установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експерту установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Представник позивачки просить доручити проведення експертизи експертам Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України». Зауважень щодо даної установи від інших учасників процесу не надійшло.

За такого, суд вважає доцільним проведення експертизи доручити судовим експертам Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» на підставі п. 1.8 Інструкції, за якою експертизи та дослідження проводяться фахівцями, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності і внесені до Державного реєстру атестованих судових експертів, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за дачу свідомо помилкового висновку або за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків у відповідності зі ст. ст. 384, 385 КК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібній значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження по справі слід зупинити.

Керуючись ст.ст.76,102 - 105, 252,368, 381 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивачки ОСОБА_2 про призначення посмертної судової психіатричної експертизи задовольнити частково.

Призначити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , законним представником якої є ОСОБА_3 , треті особи: Кобзарцівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , про визнання заповіту недійсним посмертну судову психіатричну експертизу за матеріалами справи, на розв`язання якої поставити питання:

-Чи міг ОСОБА_6 станом на 17 лютого 2017 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в тому числі усвідомлювати їх наслідки?

- Чи перебував ОСОБА_6 станом на 17 лютого 2017 року під дією медичних препаратів, якщо так, чи міг адекватно сприймати оточуючу дійсність?

-Чи міг ОСОБА_6 з урахуванням його хворобливого стану свідомо вчиняти дії, що від нього вимагались 17 лютого 2017 року щодо складання заповіту та чи міг психічний стан ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 вплинути на правильність сприйняття фактів, що мають значення для укладення заповіту?

Проведення експертизи доручити експертам Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України» (м. Миколаїв, вул. Корабелів, 14-В), попередивши їх про кримінальну відповідальність за давання свідомо помилкового висновку або за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків у відповідності зі ст. ст. 384, 385 КК України.

Якщо під час проведення судової експертизи будуть встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких експерту не були поставлені питання, зобов`язати та надати можливість експерту у висновку викласти свої міркування і доводи щодо цих обставин.

У розпорядження експертів направити ухвалу про призначення посмертної судової психіатричної експертизи, матеріали цивільної справи та медичну документація, а саме: журнал амбулаторного прийому та викликів фельдшерсько-акушерського пункту с. Кобзарці Снігурівського РЦ первинної медико-санітарної допомоги за 2016-2017 роки, 2 медичні карти амбулаторного хворого ОСОБА_6 , медичні карти Миколаївського обласного онкологічного диспансеру стаціонарного хворого ОСОБА_6 № 2384/258, 5011/1127 4285/970, 3653/828, 5648/1280

Витрати на проведення експертизи покласти на позивачку ОСОБА_1 .

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом 30 днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 17 вересня 2020 року