Дата документу 15.09.2020 Справа № 334/960/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/960/20 Головуючий у 1 інстанції: Гнатюк О.М.
Провадження № 22-ц/807/2483/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що перебуває зі ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, проте шлюбні відносини між ними припинені.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з ОСОБА_1 , та повністю знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення повноліття, офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, а вона перебуває у відпустці у відпустці по догляду за дитиною, ОСОБА_1 просила суд стягнути зі ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто зі ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з обов`язку батьків утримувати дитину до її повноліття, передбаченого ст. 180 СК України, та враховував наявність у сторін іншої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на утриманні відповідача.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині розміру стягнутих зі ОСОБА_2 аліментів, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2020 року в частині розміру стягнутих на її користь аліментів, та стягнути зі ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що на цей час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, окрім того, на утриманні ОСОБА_1 перебуває її малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, враховано проживання їх спільної дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з відповідачем. Крім цього, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2020 року по справі № 334/7984/19 з нього, на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання під час вагітності дитиною та до досягнення нею трьох років, у розмірі 1/3 частини усіх доходів щомісячно.

Від ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_6 02 вересня 2020 року до апеляційного суду також надійшло клопотання про приєднання письмових доказів, в якому скаржниця просить приєднати до матеріалів справи виписку та довідку про встановлення їй третьої групи інвалідності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, рішення суду першої інстанції переглядається колегією суддів в частині визнання розміру частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так, матеріалами справи підтверджується, та визнається учасниками справи, що 14 лютого 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у Дніпровському районному у м. Запоріжжі ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області (а.с. 4).

Під час перебування у шлюбі у сторін народились два сина: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21, 5).

З довідки про реєстрацію місця проживання від 13 лютого 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6, 7).

З розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 13 січня 2020 року № 4р, вбачається, що місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визначено разом з батьком ОСОБА_2 (а.с. 22).

Таким чином, виходячи з наявності перебування іншої спільної дитини сторін - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 на утриманні відповідача ОСОБА_2 , колегія суддів дійшла висновку, що визначена судом першої інстанції частка в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний період часу відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що стягнутого судом розміру аліментів недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами ту обставину, що 1/6 частина від усіх видів заробітку (доходу) відповідача є недостатньою для належного утримання сина.

Також не можуть бути прийнятими посилання ОСОБА_1 на наявність у неї на утриманні її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки за матеріалами справи вбачається, що батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , які й зобов`язані утримувати дитину в силу приписів ч. 1 ст. 180 СК України (а.с. 21).

Доводи ОСОБА_1 щодо її перебуванні у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та встановлення їй третьої групи інвалідності, в даному випадку також не можуть слугувати підставою для визначення аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх доходів ОСОБА_2 , оскільки встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2020 року по справі № 334/7984/19, стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання під час вагітності та до досягнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 3-х річного віку (а.с. 48-49).

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2020 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 16 вересня 2020 року.

Головуючий:

Судді: