Провадження № 6/761/493/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Мальцева Д.О.,

при секретарі: Чугаєва І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за поданням державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чорного Володимира Володимировича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чорний В.В. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з поданням, в якому просив: визначити частку майна боржника ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частки у спільному майні, а саме: об`єкті житлової нерухомості - квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.03.1993 року.

Подання обгрунтовано тим, що з 02.03.2018 року на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 55902004 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 761/40725/16-ц від 26.12.2017 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості у сумі 882 298 грн. 29 коп.

Разом з тим, державний виконавець вказує, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження боржником не вчинено жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості згідно з виконавчим документом, що, у свою чергу, свідчить про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього вищенаведеним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.03.1993 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 , державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням, яке просив задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою від 16.03.2020 року справу призначено до розгляду.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки у судове засідання суд не сповістили.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 02.03.2018 року державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Чорним В.В. було відкрито виконавче провадження № 55902004 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 761/40725/16-ц від 26.12.2017 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості у сумі 882 298 грн. 29 коп.

09.04.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, на виконання вимог якої державним виконавцем було внесено відповідний запис про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході провадження виконавчих дій державним виконавцем було вжито наступні заходи, спрямовані на встановлення майнового стану боржника:

-07.03.2018 року державним виконавцем направлено запити до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії та про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи;

-07.03.2018 року державним виконавцем направлено запити до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями і про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб;

При цьому, 07.03.2018 року на адресу відділу надійшли відповіді з Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України, згідно з якими встановлено, що інформації стосовно боржника не знайдено.

Згідно з повідомленням МВС України встановлено, що за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

11.12.2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі, однак потрапити до помешкання боржника не виявилось за можливе, про що складено відповідний акт державного виконавця.

09.04.2019 року державним виконавцем сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідно до якої встановлено, що об`єктів нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2019 року на адресу державної виконавчої служби надійшло повідомлення КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про те, що згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданим 17.03.1993 року Органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 03.07.2019 року, за поданням Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві визначено частку майна боржника ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частки у спільному майні, а саме: квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.03.1993 року.

Звертаючись з даним поданням до суду, державний виконавець, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що боржником не вчинено жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості згідно з виконавчим документом, в той час як визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з нього боргу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншим особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 443 ЦПК України встановлено, що питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ст. 368 ЦК України).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ст. 357 ЦК України).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 року по справі № 464/2227/17, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з боргу. Визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, враховуючи те, що боржник не виконує своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості, суд приходить до висновку, що частка майна боржника ОСОБА_1 у майні, а саме: квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , складає 1/3 частку, а тому подання державного виконавця підлягає задоволенню та є адекватним ступенем втручання в його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 261, 443 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чорного Володимира Володимировича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, - задовольнити.

Визначити частку майна боржника ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частки у спільному майні, а саме: об`єкті житлової нерухомості - квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.03.1993 року.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: