Справа № 467/353/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.

за участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

прокурора - Мокряк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Арбузинська селищна рада Миколаївської області про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев,-

ВСТАНОВИВ :

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування

Звернувшись із вказаним позовом до суду, прокурор посилалася на те, що 16 лютого 2018 року, відповідач, не маючи відповідного дозвільного документу (лісорубного квитка), здійснив порубку двох дерев породи «Дуб» в межах полезахисної смуги на території Арбузинської селищної ради Миколаївської області поза межами населеного пункту, тим самим спричинивши природним ресурсам шкоду у розмірі 19 369, 73 грн.

Постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Миколаївській області № 12 від 06 березня 2018 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 65-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн., який сплачено відповідачем 07 березня 2018 року.

Крім цього, Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області на адресу відповідача скеровано розрахунок спричиненої ним шкоди та вимогу про необхідність її відшкодування, однак, станом на 16 грудня 2019 року ним не ужито будь - яких дій, направлених на сплату коштів, що завдає шкоди інтересам держави.

За таких обставин, прокурор, пред`явивши позов в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Миколаївської області, просила суд стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету Арбузинської селищної ради шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев, у розмірі 19 369,73 грн., а на користь прокуратури Миколаївської області - судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Процесуальні дії у справі

Спрощене провадження за цими вимогами прокурора було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2020 року.

Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 серпня 2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі було відмовлено.

Позиція учасників справи та їхнє вступне слово

В судовому засіданні прокурор висунуті вимоги підтримав повністю з підстав, що викладені у позовній заяві, і просив їх задовольнити.

Крім того, прокурор вказав, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у справі, оскільки для цього наявні правові підстави.

Представник особи, в інтересах якої прокурором пред`явлено позов, в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, паралельно висловивши свою позицію щодо вимог прокурора, які просив задовольнити.

Аналогічну заяву надав і представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - Арбузинської селищної ради Миколаївської області.

Однак, суд, згідно із положеннями ст. 223 ЦПК України не вбачав перешкод у розгляді справи за відсутності представника органу, в інтересах якого пред`явлено позов, та представника третьої особи, ураховуючи той факт, що вони кожного разу належно повідомлялись про розгляд справи і мали змогу реалізувати свої права.

Відповідач ж в судове засідання також не прибув, викликався у нього неодноразово за наявною у матеріалах справи адресою шляхом направлення судових повісток та публікації оголошення про виклик на офіційному веб - порталі судової влади України, яке було розміщене не пізніше, ніж за десять днів до дати судового засідання, а тому в силу положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Крім того, відповідач має представника, який про розгляд справи також неодноразово повідомлений належно, направив заяву про проведення підготовчого судового засідання за його відсутності, із матеріалами справи не ознайомився, хоча подав відповідне клопотання.

Та оскільки підготовчого судового засідання через розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження не проводилось, то суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, так як останній достовірно знає про її розгляд Арбузинським районним судом Миколаївської області, проте, до суду не з`явився, поважних причин неможливості прибуття не вказав і не довів.

Крім того, в силу дії норми ч.5 ст. 130 ЦПК України, у разі, якщо судові повістки отримував представник відповідача, то вважається, що їх отримав і сам відповідач.

Тож, за таких обставин, відповідач неодноразово, більш - ніж двічі про дату, час і місце судового засідання повідомлений належно.

Факт перебування відповідача за кордоном не підтверджений допустимим доказами, у той час, як відповідач діє через свого представника, який, у свою чергу, був повідомлений про розгляд справи неодноразово і належно, проте, дій, направлених на представлення інтересів відповідача в суді, не учинив.

При цьому, будь - яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, або ж клопотань відповідач до суду не направляв, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування всіх передумов, визначених ч.1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки ОСОБА_1 двічі належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав, у той час, як прокурор не заперечує проти такого порядку вирішення справи.

Зокрема, щодо питання поінформованості відповідача про розгляд справи, учасником якої він є, суд вважає за доцільне вказати наступне.

Після надходження справи до суду відповідач про неодноразові судові засіданні повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою указаною у позовній заяві, яка збігається з адресою його зареєстрованого місця проживання.

Забезпечити її СМС інформування відповідача суд змоги не мав через відсутність у нього відомостей про номери засобів зв`язку.

Інформацію про дату, час та місце самого провадження розміщувалася на сайті судової влади. Крім того, позивач повідомлений шляхом вручення судової повістки його представнику.

Разом із цим, ужиті заходи не сприяли досягненню мети забезпечення участі в судовому засіданні відповідача, хоча останні прямо та беззаперечно, в своїй сукупності, указують на те, що він мав би бути у силу вжитих заходів поінформований про цивільний процес, який здійснюється в Арбузинському районному суді Миколаївської області.

Пункт 1 статті 6 Конвенції у відповідній частині передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом (...)».

Розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у розрізі практики ЄСПЛ, окресленої ним у його рішеннях, відповідно до обставин справи та наступних критеріїв, зокрема, складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливості для заявника питання, що розглядається (рішення у справі «Фрідлендер проти Франції», [GC], N 30979/96, пункт 43, ECHR 2000-VII).

При цьому, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У цій справі дії відповідача та його представника, на переконання суду, прямо указують, на те, що вони добросовісно не користується належними їм процесуальними правами і прямо ігнорують наявні у них процесуальні обов`язки, тим самим створюють недобросовісні перепони для руху справи, що є неприйнятним і вимагає від с суду ефективної протидії.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно, суд у цій справі забезпечивши право відповідача та його представника приймати особисту участь в судовому засіданні, уживши усіх доступних йому заходів для поінформованості їх про даний процес та ураховуючи їх поведінку, вважає за можливе завершити розгляд провадження на підставі наявних у справі матеріалів згідно із процедурою заочного розгляду справи.

Так як така дія прямо запобігатиме безладному руху у судовому процесі в цій справі.

Як наслідок, ураховуючи наявність підстав вважати про поінформованість відповідача та його представника про даний процес, як і про дату, час та місце його здійснення, суд при відсутності у них з певних своїх причин та міркувань стійкого бажання приймати участь у справі, вважає таку поведінку особистим вільним користуванням їх власними правами на свій розсуд.

Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених позивачем

За таких обставин, суд, заслухавши вступне слово прокурора, дослідивши надані йому докази, оцінивши їх (докази) з точки зору належності, допустимості і достовірності, за своїм

внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Належними, згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У свою чергу, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч.2 ст. 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

А обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( ст. 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми - які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ( ст.ст. 79, 80 ЦПК України).

Питання ж про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання ( ч.2 ст. 80 ЦПК України).

Тож, піддавши аналізу усі наявні у справі докази, що були надані прокурором, суд установив наступне.

16 лютого 2018 року Арбузинським ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області відповідно до заяви державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Миколаївській області Щуцького О.С. було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України ( а.с. 12).

Із протоколу огляду місця події від 16 лютого 2018 року із додатком - фото таблицею (зображення №№1-18), складеному слідчим СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області Бараненко М.В., з участю інспектора з охорони навколишнього природного середовища та ОСОБА_1 (відповідач у справі) слідує, що на відстані близько 3 км від смт. Арбузинка Миколаївської області виявлено два пеньки свіжо спиляних дерев дуба.

На місці події, крім цього, було виявлено автомобіль УАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого наявні стовбури живо ростучих дерев «Дуб» різного діаметру та різної довжини.

Також на місці події було виявлено бензопилу червоно кольору ( а.с. 13-24).

Проте, вказане кримінальне провадження було закрите постановою слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області від 28 лютого 2018 року у зв`язку з відсутністю заподіяння істотної шкоди навколишньому середовищу ( а.с. 25-26).

Однак, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 65-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн., що підтверджується відповідним протоколом про адміністративне правопорушення №001325 від 16 лютого 2018 року, який був складений державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Миколаївській області Щуцьким О.С. (уповноваженим суб`єктом) та постановою про накладення адміністративного стягнення № 12 від 06 березня 2018 року (а.с. 30- 33).

Зокрема, при розгляді адміністративної справи уповноваженою особою було установлено, що 16 лютого 2018 року о 16 год. 00 хв. на території Арбузинської селищної об`єднаної територіальної громади Арбузинського району Миколаївської області, в полезахисній лісосмузі, яка розташована близько 3 км в південно - східному напрямку від смт. Арбузинка, ОСОБА_1 самовільно, без відповідного дозволу (лісового квитка) за допомогою

бензопили спиляв два живоростучих дерева породи «Дуб» до ступеня припинення росту.

Вказана постанова інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Миколаївській від 06 березня 2018 року, якою ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65-1 КУпАП, особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку не оскаржувалась.

Більш того, штраф у розмірі 170,00 грн. було сплачено ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною квитанцією ( а.с. 39).

Отже, ці докази як кожен окремо, так і в сукупності підтверджують факт причетності саме відповідача до незаконної, без відповідного дозволу, порубки двох дерев породи «Дуб» на території Арбузинської селищної ради.

Такими діями відповідача було спричинено шкоду навколишньому природному середовищу, заподіяну внаслідок пошкодження до ступеня припинення росту дерев породи «Дуб», які виконували захисну протиерозійну функцію і відносились до І категорії лісів України, розмір якої згідно розрахунку державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Миколаївській області становить 19 369, 73 грн. ( а.с. 37-38).

Отже, ці докази є належними, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування і підтверджують обставини, що викладені у позовній заяві, і одночасно вони є допустимим, оскільки суд не установив порушення установленої законом процедури при їх одержання, а тому сукупність цих доказів достовірно підтверджує дійсні обставини справи, а саме той факт, що відповідач спиляв два дерева породи «Дуб» без відповідного дозволу (лісового квитка) і тим самим спричинив шкоду навколишньому природному середовищу у розмірі 19 369,73 грн.

А між протиправними діями відповідача і заподіяною шкодою є причинний зв`язок, що очевидно простежується із сукупності досліджених доказів, оскільки відповідач здійснив порубку дерев до ступня припиненні росту.

Пропозиція про добровільне відшкодування цієї шкоди із відповдіним розрахунком була направлена на адресу відповідача, однак, до цього часу останній не учинив дій, які б свідчили про намагання сплатити її ( а.с. 34-36).

Водночас, відомостей про оскарження відповідачем здійсненого розрахунку розміру спричиненої ним шкоди, а так само і наявності у нього відповідного дозволу (лісорубного квитка) у розпорядженні суду немає.

Тож, із мотивів, що наведені судом вище, слід зробити висновок, що прокурором шляхом надання комплексу належних, допустимих і достовірних доказів у їх сукупності доведено факт незаконної порубки відповідачем (без лісового квитка) двох дерев породи «Дуб» і припиненням їх росту, внаслідок чого було спричинено шкоду навколишньому природному середовищу.

Натомість відповідач, маючи процесуальну можливість, своєї вини у заподіянні шкоди, про яку йдеться у позовній заяві, не спростував і будь - яких доказів на противагу доказам прокурора не надав.

При цьому, зробивши висновок про протиправного діяння з боку відповідача у виді порубки дерев та заподіяної внаслідок цього шкоду в установленому розмірі, як то, дійсності причинного зв`язку між діянням та шкодою, суд виходив із такого.

Відповідно до статті 1 Лісового кодексу України ліс - це тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Статтею 67 ЛК України передбачено, що у порядку спеціального використання можуть здійснюватися такі види використання лісових ресурсів, як заготівля деревини.

А у ст.69 ЛК України вказано, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом, яким є лісорубний квиток або лісовий квиток.

Тож, передбаченого законом дозволу на порубку дерев, який підтверджується наявністю лісового квитка, у відповідача суд не установив.

А тому дії відповідача щодо порубки двох дерев породи «Дуб» є протиправними, що підтверджено достовірно шляхом дослідження доказів щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за с. 65-1 КУпАП, оскільки свідчать про порушення лісового законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 105 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, несуть встановлену законом відповідальність.

Відповідно до статті 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Врегульовані вищевказаними нормами наслідки порушення вимог природоохоронного (в тому числі лісового) законодавства у вигляді обов`язку винної особи відшкодувати заподіяні збитки відповідають загальним положенням Цивільного кодексу України, які визначають поняття та порядок відшкодування збитків.

Так, відповідно частин 1,2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

А юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, та вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Відтак, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини, як то, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, у деліктних правовідносинах саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини, якщо позивачем доведено завдання йому шкоди.

Та з мотивів, що наведені судом вище, слід зробити висновок, що прокурором шляхом надання комплексу належних, допустимих і достовірних доказів у їх сукупності доведено факт незаконної порубки відповідачем (без лісового квитка) двох дерев породи «Дуб» із припиненням їх росту, внаслідок чого було спричинено шкоду. Так само доведено і розмір цієї шкоди.

Натомість відповідач, маючи відповідну процесуальну можливість, своєї вини у заподіянні шкоди не спростував і будь - яких доказів на противагу доказам прокурора не надав.

Тож, суд приходить до висновку, що у цій ситуації позов підлягає до задоволення, оскільки неправомірними діями відповідача (без отримання спеціального дозволу) спричинено шкоду навколишньому природному середовищу і між цими діями і шкодою є причинний зв`язок, що простежується із сукупності досліджених судом доказів, з мотивів, що наведені судом вище.

При цьому, суд вважає доречним стягнення установленого розміру шкоди на користь місцевого бюджету Арбузинської селищної ради, зокрема, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.9 Лісового кодексу України ліси в межах населених пунктів, крім лісів, які перебувають у державній або приватній власності, відносяться до комунальної власності.

Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.29, п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України 30% грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зараховуються до спеціального фонду державного бюджету України, а 70% - до спеціального фонду місцевих бюджетів, в тому числі до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад 50%, обласних бюджетів 20%.

Тож, є доречним стягнення шкоди на користь третьої особи без самостійних вимог.

Щодо розподілу судових витрат

За правилами ст. 141 ЦПК України, з урахуванням обставин, регламентованих п.п.1-4 ч.3 цієї ж статті, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь прокуратури Миколаївської області, у розмірі 2 102,00 грн., так як позов задоволено у повному обсязі.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 258, 259, 263 - 265, 268, 280 - 282, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області, пред`явлений в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Арбузинська селищна рада Миколаївської області про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки дерев - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Арбузинської селищної ради Миколаївської області (р/р 0404, код 24062100, ЄДРПОУ 375646, МФО 826013, банк ДКСУ в Арбузинському районі Миколаївської області) шкоду, заподіяну внаслідок незаконної порубки дерев породи «Дуб», у розмірі 19 369 (дев`ятнадцять тисяч триста шістдесят дев`ять) грн. 73 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь прокуратури Миколаївської області (UA0000340, банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172, ) судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Форма і зміст заяви про перегляд заочного рішення повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.В. Явіца