Номер провадження: 22-ц/813/5998/20
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2020 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» у якому просить стягнути суму страхової виплати у розмірі 35671690,00 грн. відповідно до договору страхування №ОД/0005/2005 від 07.06.2005 року, страхової виплати у розмірі 8739025,00 грн. відповідно до договору страхування №ОД/0005/2005 від 07.06.2005 року (а.с. 2-17).

28 січня 2020 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Єршова Л.С.) позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про захист прав споживачів залишено без задоволення (а.с. 114-119).

05 березня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2020 року. Апелянт не згоден з рішенням суду першої інстанції, вважає, що при його винесенні суд неправильно застосував норми матеріального права, а тому воно підлягає скасуванню. Також судом першої інстанції не було всебічно досліджено матеріали цивільної справи та не перевірив належним чином законність і обґрунтованість позовних вимог. Апелянт пояснює, що між ним та приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» 07.06.2005 року було укладено договір страхування №ОД/0005/2005, а 03.11.2011 року було укладено додаткову угоду №8, відповідно до якої договір страхування було викладено в новій редакції. Апелянт пояснює, що 24 листопада 2016 року ним було заявлено про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, за фактом чого було відкрито кримінальне провадження. В рамках цього провадження був допитаний свідок, який підтвердив факт розкриття банківської таємниці. На погляд апелянта сталося порушення майнових інтересів Страхувальника, що є предметом страхування. 08 грудня 2006 року апелянту стало відомо про те, що Акціонерний комерційний банк «Райффайзенбанк» передав майнові зобов`язання за цими договорами філії закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», який мав інший ідентифікаційний номер юридичної особи. На думку апелянта, порушення закону з боку «ОТП Банку», а саме внесення змін до відповідних договорів, призвело до порушення його прав «тимчасової втрати майна», а саме можливості користуватися, володіти своїм майном. Іпотекодавець має право одержувати від предмета іпотеки продукцію, плоди і доходи, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Апелянт також пояснює, що він звернувся до суду з клопотанням про забезпечення доказів, в якому просив допитати у якості свідка ОСОБА_2 , однак судом було відмовлено в задоволенні даного клопотання, що на думку апелянта, є грубим порушенням норм процесуального права. Апелянт просить скасувати рішення Приморського районного суду м Одеси від 28.01.2020 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 березня 2020 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2020 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про захист прав споживачів. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року справа була призначена до розгляду на 20 серпня 2020 року. 28 квітня 2020 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив «АСК «Інго Україна», в якому відповідач вказує, що вважає апеляційну скаргу позивача поданою з надуманих підстав, оскільки за договором добровільного страхування майна, укладеним між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» № ОД/0005/2005 від 08 червня 2005 року вигодонабувачем є АКБ «Райффайзенбанк Україна». У редакції від 03 червня 2011 року вигодонабувачем є ПАТ «ОТП Банк». Термін дії договору з 07 червня 2011 року до 06 червня 2012 року. Відповідач також вказує на те, що у повідомленні про настання страхового випадку, з яким звернувся ОСОБА_1 , відсутні підстави для сплати страхового відшкодування, то просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

В судовому засіданні апелянт апеляційну скаргу підтримав. Інші учасники в судове засідання не з`явились. Про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, яка з`явилась, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції в ході судового розгляду справи достеменно встановлено, а судом апеляційної інстанції перевірено, що 08.06.2005 року між ПрАТ «АСК «Інго Україна» ОСОБА_1 та АКБ «Райффайзенбанк Україна» був укладений договір страхування № ОД/0005/2005.

Відповідно до п. 1.2 Договору об`єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, а саме: комплекс будівель, загальною площею 2712, 9 кв.м, оціночною вартістю 7134338, 01 грн.

Відповідно до п. 1.4. Договору майно вважається застрахованим, якщо воно перебуває за адресою: АДРЕСА_1 .

Вигодонабувачем за договором є АКБ «Райффайзенбанк Україна».

Згідно з п. 1.6 Договору, безумовна франшиза становить 35671,69 гривень.

Відповідно до п. 1.3 Договору страховими випадками є збитки внаслідок загибелі або пошкодження зазначеного в п. 1.2. майна, внаслідок: пожежі, удару блискавки, вибуху побутового газу, стихійних лих (землетрус, буря, ураган, повінь), пошкодження водою з водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем, зловмисних дій третіх осіб (а.с. 8-9).

03 червня 2011 року між ПрАТ «АСК «Інго Україна», ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено додаткову угоду № 8 до Договору страхування № ОД/0005/2005, якою договір страхування викладено у новій редакції.

Відповідно до п. 1.1.1 Додаткової угоди об`єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, а саме: нежилі будівлі, загальною площею 2712, 9 кв.м., оціночною вартістю 17835529, 00 грн.

Відповідно до п. 1.7. Додаткової угоди майно вважається застрахованим, якщо воно перебуває за адресою: АДРЕСА_1 .

Страхова сума: 8739025, 00 гривень (п. 1.3. Додаткової угоди), безумовна франшиза - 87390, 25 грн (п. 1.4. Додаткової угоди).

Відповідно до п.п. 1.2.1-1.2.8 Додаткової угоди страховими випадками є збитки внаслідок загибелі або пошкодження, зазначеного в п. 1.1.1. майна внаслідок: пожежі, удару блискавки, вибуху газу, землетрусу, бурі та урагану, повені та затоплення, пошкодження водою, протиправні дії третіх осіб, направлені на знищення або пошкодження майна.

Відповідно до п. 12.8.1. Додаткової угоди під протиправними діями третіх осіб розуміються дії третіх осіб, спрямовані на навмисне знищення або пошкодження майна, за вчинення яких згідно законодавства України передбачена кримінальна відповідальність.

Термін дії Договору відповідно до п. 3.2.2.1 Додаткової угоди з 07 червня 2011 року по 06 червня 2012 року (включно).

Відповідно до п.3.6.2.5.1 при настанні страхового випадку Страхувальник зобов`язаний негайно як тільки стане про це відомо Страхувальникові, але не більш, ніж через 5 (п`ять) діб, письмово сповістити Страховика і Вигодонабувача про цей страховий випадок.

Вигодонабувачем за Договором є ПАТ «ОТП Банк» (а.с.10-14).

10 квітня 2018 року Страхувальник ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «АСК «Інго Україна» з повідомленням про настання страхового випадку, у якому вказав, що 10.04.2018 року майну, застрахованому по Полісу № ОД/0005/2005, внаслідок заволодіння ним, завдана шкода. Попередня сума збитку становить 4000000,00 доларів США (а.с.16).

Згідно з листом ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» № 1239 від 17.04.2018 року на адресу ОСОБА_1 , останнього повідомлено про те, що Договір страхування № ОД/0005/2005 від 08.06.2005 року набув чинності з 08.06.2005 року та діяв до 07.06.2010 року. На момент настання заявленої події, договір страхування втратив чинність. Крім того, згідно наданого витягу з кримінального провадження № 0004662 від 25.06.2016 року протиправні дії, вчинені проти Страхувальника, кваліфіковані за ст. 189 КК України, а саме «Вимагання». Згідно наданого витягу з кримінального провадження № 0008921 від 24.11.2016 року протиправні дії, вчинені проти Страхувальника, кваліфіковані за ст. 129 КК України, а саме «Погроза вбивством». Таким чином, на підставі наданих документів не вбачається настання випадку (ризику), передбаченого Договором страхування та не підтверджується понесення Страхувальником збитків, пов`язаних із загибеллю або пошкодженням застрахованого майна в період дії Договору страхування (а.с.17).

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції, виходив з того, що у позивача відсутнє право на отримання страхового відшкодування за договором страхування, оскільки, по-перше, вигодонабувачем за Договором страхування №ОД/0005/2005 від 08.06.2005 року, з врахуванням додаткової угоди № 8 від 03.06.2011 року до договору страхування, є ПАТ «ОТП Банк», який не відмовлявся від свого права на отримання страхового відшкодування за Договором. Позивач стосовно зміни Вигодонабувача за Договором страхування також не звертався. По-друге, позивачем не надано доказів на підтвердження настання страхових випадків, що передбачені Договором страхування. По-третє, страхова подія мала місце 31 травня 2016 року (погроза фізичною розправою та вбивством позивача та членів його родини), разом з тим Договір страхування припинив свою дію 06 червня 2012 року. Крім того, позивач у порушення строку, встановленого п.3.6.2.5.1. Договору, звернувся до відповідача з письмовим повідомленням про настання страхового випадку, яке на думку позивача мало місце 31.05.2016 року лише 10.04.2018 року (а.с. 115-119).

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне додати наступне.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 997 ЦК України договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування» дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі: закінчення строку дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

З матеріалів справи слідує, що страхова подія, на яку посилається позивач як на підставу вимоги про виплату страхового відшкодування, мала місце 31 травня 2016 року (погроза фізичною розправою та вбивством позивача та членів його родини), разом з тим Договір страхування припинив свою дію 06 червня 2012 року.

Крім того, позивач у порушення строку, встановленого п. 3.6.2.5.1 Договору, лише 10.04.2018 року звернувся до відповідача з письмовим повідомленням про настання страхового випадку, який як вказує сам позивач, мав місце 31.05.2016 року.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування, яка відбулась із настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.1.1.1 Додаткової угоди об`єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, а саме: нежилі будівлі, загальною площею 2712,9 кв.м., оціночною вартістю 17835529,00 грн.

Відповідно до п.1.7 Додаткової угоди майно вважається застрахованим, якщо воно перебуває за адресою: АДРЕСА_1 .

Страхова сума - 8739025,00 гривень (п. 1.3. Додаткової угоди), безумовна франшиза - 87390,25 грн. (п. 1.4. Додаткової угоди)

Відповідно до п.п. 1.2.1-1.2.8 Додаткової угоди страховими випадками є збитки внаслідок загибелі або пошкодження, зазначеного в п. 1.1.1 майна внаслідок: пожежі, удару блискавки, вибуху газу, землетрусу, бурі та урагану, повені та затоплення, пошкодження водою, протиправні дії третіх осіб, направлені на знищення або пошкодження майна.

Відповідно до п. 12.8.1. Додаткової угоди під протиправними діями третіх осіб розуміються дії третіх осіб, спрямовані на навмисне знищення або пошкодження майна, за вчинення яких згідно законодавства України передбачена кримінальна відповідальність.

Згідно наданого витягу з кримінального провадження № 0004662 від 25.06.2016 року протиправні дії, вчинені проти Страхувальника, кваліфіковані за ст. 189, як «Вимагання». Згідно наданого витягу з кримінального провадження № 0008921 від 24.11.2016 року протиправні дії, вчинені проти Страхувальника, кваліфіковані за ст. 129, як «Погроза вбивством». Таким чином, на підставі наданих документів не вбачається настання випадку (ризику), передбаченого Договором страхування та не підтверджується понесення Страхувальником збитків, пов`язаних із загибеллю або пошкодженням застрахованого майна в період дії Договору страхування

Водночас, жодних відомостей щодо результатів розслідування позивач не надає. В цьому зв`язку апеляційний суд вважає своїм обов`язком роз`яснити позивачу, що факт відкриття кримінального провадження та саме по собі внесення відомостей до ЄРДР не можуть вважатись підтвердженням скоєння правопорушення, а показання свідка в межах кримінального провадження є лише доказом, який повинен бути розглянутий компетентними органами і після встановлення його належності, допустимості та достовірності, такий доказ підлягає оцінці судом в сукупності з іншими доказами, на підставі яких суд у кримінальному провадженні визначає наявність чи відсутність складу кримінального правопорушення у діях конкретної особи тощо. Таким чином, за відсутності обвинувального вироку в конкретному кримінальному провадженні посилання позивача на розголошення співробітником банку конфіденційної інформації, порушення банківської таємниці, порушення майнових інтересів Страхувальника є лише припущеннями, на яких не може ґрунтуватись доказування відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Апеляційний суд також зауважує, що наявність ознак протиправності в діях третіх осіб, на які апелянт окремо посилається в своїй апеляційній скарзі, також встановлюється в межах кримінального провадження та не може вважатись доведеною, базуючись на виключно на поясненнях позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 985 ЦК України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Згідно з ч. 4 ст. 636 ЦК України якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Як вбачається з матеріалів справи, Вигодонабувачем за Договором страхування №ОД/0005/2005 від 08.06.2005 року, з врахуванням додаткової угоди № 8 від 03.06.2011 року до договору страхування, є ПАТ «ОТП Банк», який не відмовлявся від свого права на отримання страхового відшкодування за Договором. Позивач щодо зміни Вигодонабувача за Договором страхування також не звертався.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо відсутності у позивача права на отримання страхового відшкодування за договором страхування.

Щодо посилань апелянта на порушення закону з боку ПАТ «ОТП Банк», а саме невнесення змін до відповідних договорів, яке, на думку апелянта, призвело до порушення прав ОСОБА_1 та кваліфікується позивачем як «тимчасова втрата майна», апеляційний суд звертає увагу апелянта на предмет його позову - захист прав споживачів та стягнення страхової суми, що в сукупності з тим фактом, що відповідачем по справі є ПрАТ «АСК «Інго Україна» вказує на те, що вищеописані посилання апелянта виходять за межі судового розгляду.

Отже, суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, дотримався норм матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Інші доводи апелянта щодо оскарження рішення суду першої інстанції правового значення не мають та на вирішення спору по суті не впливають. При цьому апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови складено 15 вересня 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

10.09.2020 року м. Одеса