Справа 688/2648/20
№ 2-з/688/2/20
Ухвала

Іменем України

14 вересня 2020 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

14 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, який має намір подати протягом десяти днів з моменту подання вказаної заяви до ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири недійсним та вселення у квартиру. В обґрунтування заяви посилається на те, що предметом позову є подарована ним квартира АДРЕСА_1 ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 12.04.2012 року, посвідченого нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу за р.№1176. З ОСОБА_2 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2010 року. У даній квартирі зареєстрований та проживав з 31.05.2013 року до травня 2020 року, але потім змушений був поїхати в с. Роговичі Полонського району доглядати матір похилого віку, яка потребує стороннього догляду. ОСОБА_2 після його від`їзду змінила замок на вхідних дверях у квартиру, його не впускає. Вважає, що існує безпосередня загроза відчуження спірної квартири, а тому просить суд забезпечити його майбутній позов шляхом накладення заборони на її відчуження.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані матеріали, вважаю, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

На підтвердження того, що між сторонами виник спір заявником надано лише складеним ним особисто акт від 08.09.2020 року про зміну замків.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, забороною вчиняти певні дії.

Суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК).

З поданої заяви про забезпечення позову вбачається ціна позову 33125 грн., однак на підтвердження вказаного жодних доказів не долучено.

За змістом заяви про забезпечення позову, остання мотивована тим, що існує безпосередня загроза відчуження квартири.

Проте, ОСОБА_1 не подано жодного належного доказу того факту, що ОСОБА_2 має намір здійснити відчуження квартири, а також не наведено будь-яких інших доводів в обґрунтування поданої заяви, позиція заявника базується виключно на його припущеннях, а тому у суду відсутні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів заявника, а також до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Посилання заявника на приватну розмову з ОСОБА_2 , в якій вона повідомила про намір подарувати квартиру іншій особі, суд не може визнати належним обґрунтуванням застосування заходів забезпечення.

За таких обставин, суд дійшов висновку у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, так як вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами доказування.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя: С.В. Козачук