З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - Лемак О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Сухан Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
У позовній заяві позивач посилається на те, що 21 березня 2017 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області шлюб укладений 20 вересня 1997 року між нею - ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 525, у відповідності до свідоцтва про шлюб від 20.09.1997 року серії НОМЕР_1 , розірвано.
Вказує, що від даного шлюбу у них з відповідачем народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , місце державної реєстрації - відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області; місце видачі свідоцтва - державний районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції місті Києві).
Зазначає, що відповідач приймає участь у вихованні доньки ОСОБА_4 , але протягом останнього часу майже не приймає участі в її утриманні.
Відзначає, що на час її звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на користь їхньої дитини, матеріальна допомога зі сторони відповідача є дуже малозначною і не постійною.
Стверджує, що на даний момент відповідач по справі ОСОБА_2 , майже повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків в частині матеріального утримання їхньої спільної доньки ОСОБА_4 .
Пояснює, що вона, майже без допомоги відповідача, займається матеріальним утриманням доньки ОСОБА_4 , яка на сьогоднішній день є першокласницею, що вимагає від неї багато додаткових витрат.
Також зазначає, що у відповідності до довідки № 216 від 22 серпня 2019 року комунального закладу «Ужгородська районна лікарня» вона працює на посаді лікаря ультразвукової діагностики і її середній заробіток в місяць становить 9 185 45 грн.
У відповідності до довідки №13 від 22 серпня 2019 року, що видана об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ПРЕСТИЖДІМ - 23» вона дійсно проживає та зареєстрована за адресою в АДРЕСА_1 і в склад її сім`ї входить тільки її донька - ОСОБА_3 .
Також вказує, що відповідач - ОСОБА_2 є приватним підприємцем, депутатом Ужгородської міської ради.
На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 , аліменти на користь їхньої неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,я у твердій грошовій сумі розміром 5 000 (п`ять тисяч) грн., починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак 24.09.2020 року її представник - адвокат Голуб В.К. подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. В заяві просив задовольнити їхні позовні вимоги.
Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час там місце судового засідання був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не подав, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, укладений 20.09.1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 525, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 20.09.1997 року серії НОМЕР_3 - розірвано.
Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася спільна дитина - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується, наявною в матеріалах справи, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 26.08.2017 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.
За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.
Як встановлено судом, спільна малолітня донька сторін перебуває на утриманні позивачки та проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою № 13 від 22.08.2019 року, виданою головою ОСББ «ПРЕСТИЖ ДІМ-23» ОСОБА_6 .
Зі змісту позовної заяви також вбачається, що відповідач протягом останнього часу майже повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків в частині матеріального утримання їхньої спільної доньки ОСОБА_4 , матеріальна допомога зі сторони відповідача є дуже малозначною і не постійною.
Як вбачається з довідки № 216 від 22 серпня 2019 року комунального закладу «Ужгородська районна лікарня» позивач - ОСОБА_1 працює на посаді лікаря ультразвукової діагностики і її середній заробіток в місяць становить 9 185 45 грн.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 є приватним підприємцем, депутатом Ужгородської міської ради.
При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, вік дитини, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у нього аліментних зобов`язань та інших утриманців, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття.
Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 року установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень, то така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.
Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.
Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
При цьому, оскільки позов пред`явлений 30.09.2019 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Водночас, за змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 4, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 7, 180-184, 191 СК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи із 30.09.2019 року і до досягнення нею повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту рішення - 24 вересня 2020 року.

Головуюча О.В. Лемак