У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого-судді Тептюка Є.П.

за участю секретаря Федорової Л.С.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді в рамках розгляду справи за його заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та заборону приймати до виконання відділом державної виконавчої служби м. Черкаси, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та заборону приймати до виконання відділом державної виконавчої служби м. Черкаси.

У судовому засіданні заявник заявив відвід судді ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що 11.09.2020 року, кілька хвилин раніше, цим же складом суду йому було відмовлено у задоволенні подібної заяви.

Підстави для відводу судді наведені у ст. 36, ст. 37 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно.

Оскільки цивільно-процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні для більш детального аналізу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди [України] застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Це положення узгоджується зі статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44), Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення.

Враховуючи, що заявник фактично не згідний з процесуальним рішенням суду по справі № 552/7810/14-ц 6/707/53/20, яке він може оскаржити в установленому законом порядку, підстав для задоволення відводу суд не вбачає, у звязку з чим заява не підлягає до задоволення. Про будь-які інші сумніви в упередженості судді заявник не повідомляв.

Керуючись ст.ст. 39, 40 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_1 у заяві про відвід судді Тептюка Є.П. від участі у розгляді заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та заборону приймати до виконання відділом державної виконавчої служби м. Черкаси.

Ознайомитись з повним текстом ухвали, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15.09.2020 року.

Суддя: Є. П. Тептюк