Номер провадження: 22-ц/813/8085/20
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

03.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Дрішлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 липня 2020 року вцивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

18.06.2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , уточнена 12.09.2018 року, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просила:

- визнати недійсним договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 04.08.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною Вікторією Іванівною, реєстровий № 1883;

- визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступного майна: квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіля марки Honda Civic, д/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 ; автомобіля марки Honda Accord, д/н НОМЕР_3 , 2003 року випуску;

- визнати в порядку поділу майна набутого за час шлюбу за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 права власності за кожним на 1/2 частину квартири за наступною адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати в порядку поділу майна набутого за час шлюбу за ОСОБА_3 права власності на автомобіль марки Honda Civic, д/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 ;

- покласти судові витрат на ОСОБА_1 , та стягнення на користь ОСОБА_3 сплаченого судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 20 жовтня 2001 року між нею та відповідачем 1 - ОСОБА_1 , укладено шлюб, який був зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1137. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 30.04.2014 року вказаний шлюб розірвано (т.1, а.с.90-96).

21.01.2020 року на електрону адресу суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Джулай Д.О. про об`єднання справ в одне провадження, в якому просив об`єднати в одне провадження цивільну справу №522/10571/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя та цивільну справу №522/170/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 автомобіля, посилаючись на те, що позовні вимоги даних справ стосуються одних і тих же сторін, однорідність та взаємовиключність позовних вимог, крім того, позовні вимоги обох позивачів у справах ґрунтуються на однакових доказах та обґрунтуваннях.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2020 року вказані справи об`єднанні в одне провадження.

Згідно обґрунтувань зустрічного позову ОСОБА_1 зазначав, що за час шлюбу вони із ОСОБА_3 набули у спільну сумісну власність - Автомобіль марки Honda Civic, д/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , та просить суд визнати за ним право власності на 1/2 указаного автомобіля без його реального поділу (т.2, а.с.108-132).

09 липня 2020 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Домусчі Л.В.) Позов ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 )до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири задоволено. Визнано недійсним Договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 04.08.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною Вікторією Іванівною, зареєстровано в реєстрі № 1883. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступне майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , заг. пл.. 57,9 кв.м., житл. пл.. 45,2 кв.м.; автомобіль марки Honda Civic, д/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 ; автомобіль марки Honda Accord, д/н НОМЕР_3 , 2003 року випуску. Поділено спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, визнати: за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності за кожним на 1/2 частину квартири за наступною адресою: АДРЕСА_1 , заг. пл.. 57,9 кв.м., житл. пл.. 45,2 кв.м.; за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки HondaCivic, д/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 . Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 8 810,00грн. (вісім тисяч вісімсот десять гривень 00 копійок) (т.2 а.с.162-166).

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовлено (а.с. 191-198).

05 серпня 2020 року директор Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Абрамова Є.Г. подала апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року. Апелянт вважає вказане рішення прийнято в результаті невірного застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного та необґрунтованого вирішення справи, з наступних підстав. Суд першої інстанції помилково застосував положення ст. 7 ЗУ «Пр свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у попередній редакції, що на момент вчинення реєстраційних дій -2019 рік втратила чинність Також звертає увагу на хибність висновку суду першої інстанції щодо протиправності зняття з реєстрації місця проживання Позивачів без рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, оскільки на підставі отриманої Інформації з Державного реєстру прав у адміністраторів Департаменту є можливість встановити послідовність переходу права власності між усіма власниками житла, що дозволяє встановити факт втрати права користування цим житловим приміщенням попередніми власниками, так зважаючи на державну реєстрацію права власності за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на предмет іпотеки: нерухоме майно, квартиру, загальною площею (кв.м): 63,8, житловою площею (кв.м): 38.9 у Департаменту були всі підстави для зняття з реєстрації місця проживання попередніх власників такого житла. Судом першої інстанції не враховано, що зняття з реєстрації проживання колишніх власників є реалізацією новим власником свого права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Окрім того, апелянт зазначив про недоречність посилань суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №820/6316/15, підкреслюючи, що у зразковій справі єдиним документом що надався на підтвердження припинення права власності було свідоцтво про право власності, про недостатність якого і зазначив Верховний Суд, жодних висновків щодо витягу з Реєстру вищенаведена постанова не містить. Апелянт також зазначає, що реєстрація права власності є лише фактом, що підтверджує місцезнаходження особи і ніяким чином не може вплинути на права особи, а тим паче не має відношення до втручання у права на житло з боку Департаменту, як зазначено у оскаржуваному рішення суду. На підставі викладеного просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову (а.с. 201-212).

На момент надходження апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду виникла неможливість розподілу справ між суддями судової палати з розгляду цивільних справ, яка тривала з 03 серпня 2020 року по 27 серпня 2020 року (протокол автоматизованого розподілу судових справ між суддями в матеріалах справи), що обумовлено недостатньою кількістю суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15) та перебуванням суддів у відпустці та на лікарняному.

28 серпня 2020 року з`явилася можливість автоматизованого розподілу справ, в зв`язку з чим судді Дрішлюку А.І. було розподілено 156 цивільних справ (довідка міститься в матеріалах справи), що виключає фізичну можливість опрацювати їх в строк визначений ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст оскаржуваного рішення Малиновського районного суду м. Одеси було складено 15 липня 2020 року. Апеляційну скаргу апелянт подала до Малиновського районного суду м. Одеси 05 серпня 2020 року. Таким чином суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження апелянтом пропущено не було.

Разом з тим, апеляційна скарга не відповідає вимогам 356 ЦПК України.

Так на виконання положень п.9 ч.2 ст. 365 ЦПК України апеляційна скарга містить перелік документів та інших матеріалів, що додаються, а саме: платіжне доручення про сплату судового збору за подачу апеляційної скарги від 21.07.2020 р. №352; копія рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.07.2020 по справ №522/20762/19; копія розпорядження №413К від 06.04.2015 року про призначення ОСОБА_6 на посаду директора Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради.

Втім наведених вище додатків апеляційна скарга не містить.

Відтак, у порушення, п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України: апелянт не надав докази підтвердження сплати судового збору за подання до суду апеляційної скарги або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року із змінами, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою підлягає сплаті 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1 921,00 грн.

Згідно з пп. 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, апелянту необхідно здійснити сплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 3 457,80 грн. (768,4*3*150%).

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Судовий збір відповідно до ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року сплачується через банківські установи, чи поштовим відділенням зв`язку за рахунок платника. У призначенні платежу платник повинен вказати слова «судовий збір», код ЄДРПОУ суду, до якого він звертається, пункт з таблиці ставок судового збору, за яким визначено розмір судового збору.

Отримувач коштів - УК у м. Одесі/Малиновськ. р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) - 899998

Рахунок отримувача - UA0015007;

Код класифікації доходів бюджету 22030200

Відповідно до ст. ст. 185, 357 ЦПК України суддя, встановивши, що апеляційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, а також у разі несплати судового збору, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє апелянта та надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись 175, 177, 185, ч. 4 ст. 356, 357 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу директора Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Абрамової Євгенії Георгіївни на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2020 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, за участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Повідомити апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст.ст. 185, 357 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак в частині визначення судових витрат може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк