Провадження № 2/161/469/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Денисюка І.І.,

представника позивача Кузіна Є.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

05 грудня 2018 року представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Савіхіна А.М. звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свій позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 11 жовтня 2012 року, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. «Умови та правила надання банківських послуг» є формуляром та стандартною формою в розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України. Дія договору, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем підтверджується фактом користування ОСОБА_1 картковим рахунком та використанням кредитних коштів.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Оскільки відповідач не виконав умови договору належним чином, у нього станом на 02 жовтня 2018 року виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 27 231,25 гривень, з яких: 5832,40 гривень - тіло кредиту; 6344,18 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 13 281,75 гривень - нараховано пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - фіксована частина, 1272,92 гривень - процентна складова.

Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 27 231,25 гривень за кредитним договором та судові витрати у розмірі 1762,00 гривень.

Ухвалою судді від 28 грудня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 зазначає про невизнання позову, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» він вважає необґрунтованими та безпідставними. Таку позицію відповідач мотивує тим, що він ніколи не підписував з АТ КБ «Приватбанк» кредитного договору, надана позивачем в якості доказу заява від 11 жовтня 2012 року не є договором в розумінні ст. 1054 ЦК України. Вказує, що позивач не надав суду доказів підтвердження факту досягнення між ним та АТ КБ «Приватбанк» істотних умов кредитного договору, в тому числі, й щодо: дати (число, місяць, рік) укладення кредитного договору та отримання кредиту; предмету кредитного договору; прав та обов`язків позичальника за кредитним договором; суми кредиту; порядку та строків отримання кредиту, порядку та строків його погашення. Окрім заперечення факту підписання письмового договору кредиту відповідач також заперечує й факт отримання грошей за карткою або будь-якого іншого її використання для розрахунків та факт погашення такого кредиту. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості не можна встановити, як така заборгованість утворилась. Як на одну із підстав для відмови в позові відповідач вказує на пропуск позивачем загального та спеціального строку позовної давності щодо основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій. З аналізу та вивчення поданих позивачем доказів, ОСОБА_1 дійшов висновку, що за своїм змістом вони не містять встановлених законом, обов`язкових умов, які необхідні для укладення договору кредиту, адже банк не здійснив належним чином детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача з урахуванням відсоткової ставки та вартості всіх послуг, не зазначив вид і предмет кожної супутньої послуги, не визначив реальну процентну ставку, не визначив абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді та ін. На думку відповідача, анкети, пам`ятки клієнта, заяви про приєднання, розрахунки працівників банку не можуть бути доказом існування боргу за кредитом і процентами. На підставі наведеного, відповідач просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На спростування аргументів відповідача представник АТ КБ «Приватбанк» подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що анкета-заява від 11 жовтня 2012 року містить всю необхідну інформацію, в тому числі персональні дані відповідача, необхідну для отримання кредитної картки. В цій же заяві ОСОБА_1 висловив згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та засвідчив факт ознайомлення з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», що свідчить про досягнення між сторонами всіх істотних умов договору кредиту. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач часто сплачував заборгованість за договором. З врахуванням презумпції правомірності правочину, є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача, адже правовідносини між сторонами досі тривають, належним чином свої зобов`язання відповідач не виконав. Крім того, у відповіді на відзив представник банку надає пояснення щодо розрахунку заборгованості, щодо порядку погашення заборгованості та нарахування процентів, розміру кредитного ліміту, нарахування штрафів та пені, цитуючи відповідні пункти з «Умов та правил надання банківських послуг».

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, які наведені в позовній заяві та відповіді на відзив, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечував з підстав, які він зазначив у своєму відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, просить в позові відмовити повністю.

Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач вказує, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 11 жовтня 2012 року, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до положень п.2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку» підписання договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з п.1.1.7.3 «Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку», картрахунки відкриті на невизначений строк.

Пунктом 1.1.7.12 «Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку» передбачено, що договір діє на протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Згідно з п.2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнтів, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, яка підлягає сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами(договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

На боргові зобов`язання за кредитом та овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (п. п.2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку».

Відповідно до п.2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку», клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використування, за перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку», при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

На підтвердження укладення між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем кредитного договору, позивачем надано суду копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 11 жовтня 2012 року (а.с.9).

Дослідивши вказану копію Анкети-заяви від 11 жовтня 2012 року суд встановив, що в ній відсутні відомості про ті обставини, на які покликається позивач. Зміст такої заяви зводиться до того, що клієнт банку, ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку, виявляє намір оформити на своє ім`я платіжної картки кредитка «Універсальна».

Разом з тим, анкета-заява, яка приєднана до матеріалів справи, не містить відомостей про досягнення між сторонами істотних умов договору кредиту, оскільки в ній не зазначено суму кредитного ліміту, не зазначено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, не визначено сукупну вартість кредиту, строк дії картки, порядок та умови нарахування штрафних санкцій, вартості супутніх послуг, умови відповідальності за порушення договору.

Розмір процентної ставки, яка встановлена відповідно до умов кредитного договору, за користування кредитними коштами, не вказується самим позивачем в поданій позовній заяві.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Банком не було надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач дійсно отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4000 грн. зі сплатою певних відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, оскільки вказані суттєві умови кредитного договору - сума кредиту та відсоткова ставка, відсутні в наданій банком Анкеті-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що наявна в матеріалах справи та досліджена судом копія анкети-заяви не містить істотні умови, властиві для кредитних договорів, адже в ній фіксується лише намір клієнта оформити платіжну картку. Інші надані банком документи (довідка про умови кредитування з використанням карти «Універсальна», 30 днів пільгового кредиту) містить лише загальну інформацію щодо умов кредитування при використанні цієї картки.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини кредитного договору.

На думку суду, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто позивач міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про суму кредиту та сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 11 жовтня 2012 року не є належним доказом факту існування та розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, оскільки такий розрахунок сформований банком без підтвердження будь-якими первинними документами.

Той факт, що відповідач є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та користувався картковим рахунком № НОМЕР_1 , виписка з якого є в матеріалах справи, не може достовірно свідчити про отримання відповідачем кредитних коштів саме в тому розмірі та на тих умовах, які зазначає АТ КБ «Приватбанк» у своєму позові. Вказана виписка не підтверджує тої обставини, що відповідач отримав кредитну картку з кредитним лімітом 4000 грн. 11 жовтня 2012 року після підписання Анкети-заяви.

Згідно з ч.2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд, дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 207, 509, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12,13, 76-81,141, 223, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; );

Відповідач: ОСОБА_1 ( місце перебування: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Дата складення повного тексту рішення 22 вересня 2020 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк