Справа № 658/1981/20
(провадження №2/658/1001/20)
01 жовтня 2020 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі
головуючого судді Под`ячевої І.Д.,
при секретарі Левицькій Н.Я.,
розглянувши в місті Каховці у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на спадкування -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання факту не проживання відповідача разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , у період з січня 2008 року по 12 травня 2020 року та визнання ОСОБА_3 таким, що не прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4 ..
З урахуванням уточнень до позову позивачі просили визнати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мають право на спадкування всієї квартири під АДРЕСА_2 , що належала спадкодавцю - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі право на спадкування кожною із позивачів по 1/8 частки спадщини, що складається з Ѕ частки квартири під номером АДРЕСА_2 , або по 1/16 частки квартири кожною із позивачів в цілому.
В обґрунтування позову зазначається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 - батько позивачів та відповідача. Позивачі після смерті батька вчасно звернулись із заявами про прийняття спадщини та належним чином свої права щодо спадку, а саме квартири під номером АДРЕСА_2 , оформили. Станом на момент звернення до суду ОСОБА_1 є власником ѕ частки квартири, ОСОБА_2 1/8 частки квартири. На момент відкриття спадщини після смерті батька, відповідач був зареєстрований разом із спадкодавцем, а тому нотаріус включив його до кола спадкоємців як особу, що прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем. Однак, відповідач фактично з моменту реєстрації місця проживання не проживав разом із батьками та на момент смерті ОСОБА_4 та відкриття спадщини не був спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином ОСОБА_4 спадщину після смерті батька не прийняв, позивачі спадщину прийняли у відповідності до вимог цивільного законодавства, проте на сьогодні залишилась не прийнятою 1/8 частка квартири, що позбавляє позивачів можливості реалізувати свої права щодо власності.
Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.
Відповідач повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, до суду не з`явився, із заявами до суду не звертався, відзив на позов не надав.
Відповідач повідомлявся за місцем реєстрації, однак після встановлення факту відсутності за місцем реєстрації особи, суд повідомляв відповідача через оголошення на сайті суду, у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України.
За заявою позивача суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи представника позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На час відкриття спадщини ОСОБА_4 був власником Ѕ квартири АДРЕСА_2 .
Із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2
04 лютого 2010 року свідоцтво про право на спадщину за законом отримала ОСОБА_2 , згідно якого ОСОБА_2 успадкувала після смерті батька 1/8 частку квартири.
04 лютого 2010 року свідоцтво про право на спадщину за законом отримала ОСОБА_1 , згідно якого ОСОБА_1 успадкувала після смерті батька 1/4 частку квартири.
ОСОБА_1 є власником ѕ часток квартири згідно свідоцтва про право на спадщину та договору дарування на Ѕ частку квартири.
Станом на 2020 рік, згідно витягу з реєстру речових прав, власниками квартири є позивачі та померлий батько позивачів та відповідача, оскільки право власності на 1/8 частку квартири не успадковано.
Станом на 2009 рік, тобто на день відкриття спадщини, разом зі спадкодавцем був зареєстрований ОСОБА_3 ..
Протягом одинадцяти років ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини до нотаріусу не звертався.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом.
Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Як встановлено матеріалами справи, на момент відкриття спадщини дійсно відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований із спадкодавцем ОСОБА_6 ..
Однак, фактично за місцем реєстрації ОСОБА_3 не проживав, що підтверджується наданим до суду актом обстеження квартири щодо проживаючих осіб та показами свідка ОСОБА_7 , яка проживає з 2001 року в квартирі АДРЕСА_3 , тобто над квартирою АДРЕСА_4 . ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що з 2008 року ОСОБА_3 не бачила за місцем проживання, лише чула, що він виїхав за межі країни та з того часу сестри не знають його місця перебування.
Реєстрація місця проживання та фактичне місце проживання особи не є тотожними поняттями
Положеннями ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.
Реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку
Проаналізувавши наведені норми права суд приходить до висновку, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.
Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживав постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а був лише зареєстрований за місцем проживання спадкодавця.
З 2009 року ОСОБА_3 до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини не звертався, тобто не вчиняв будь-яких активних дій щодо прийняття спадщини після смерті батька.
Станом на вересень 2020 року 1/8 частка квартири є не успадкованою, оскільки нотаріус встановивши, що на момент відкриття спадщини разом із спадкодавцем був зареєстрований син, діяв у відповідності до пункту 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом МЮУ від 03 березня 2004 року, нотаріусами України Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Отримавши документи про місце реєстрації спадкодавця на момент смерті, нотаріус прийшов до висновку, що ОСОБА_3 спадщину прийняв шляхом спільного проживання.
Проте, як встановлено вище ОСОБА_3 , ні на момент відкриття спадщини із батьком не проживав, ні до смерті батька, ні після за місцем реєстрації відповідач не проживав.
За таких даних суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 спадщину після смерті батька не прийняв, оскільки спільного з ним не проживав та із заявою про прийняття спадщини не звертався.
Крім того, судом враховано, що позивачами право на спадок реалізовано вчасно та у відповідності до вимог цивільного законодавства, а бездіяльність відповідача перешкоджає їх праву на реалізацію в повній мірі свого права на власність.
Також, судом прийнято до уваги положення глави 87 Цивільного кодексу України щодо здійснення права на спадкування, яке реалізується саме певними активними діями спадкоємця, який може прийняти спадщину, відмовитись від неї, шляхом звернення із відповідними заявами, в певні строки та в певному порядку, що відповідачем зроблено не було.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обґрунтованими в частині визнання їх права на спадкування квартири, яка залишилась після смерті батька та не була прийнята у спадок їх братом ОСОБА_3 , а тому позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. . 4, 5, 19, 280-289, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на спадкування - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3 таким, що не прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що мають право на спадкування 1/8 частки квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В іншій частині відмовити у задоволенні позову.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду.
Суддя І. Д. Под`ячева