У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Машевській О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа в справі за позовом ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява обґрунтовується тим, що 06.04.2011 року Солом`янським районним судом м. Києва було прийнято рішення по справі №2-1500/11, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 196 209,78 грн.

12.12.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний Банк» був укладений договір відступлення права вимоги № 114/50, відповідно до умов якого до ПАТ «КІБ» перейшло право вимоги до боржників за кредитним портфелем, у тому числі до ОСОБА_1 .

В подальшому, між ПАТ «КІБ» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» було укладено Договір відступлення права вимоги від 12.12.2017 року, згідно з умовами якого ПАТ «КІБ» відступило новому кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі право вимоги до ОСОБА_1 .

Таким чином, останній став правонаступником стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 2-1500/11.

Разом з тим, представник заявника зазначає, що під час звернення до Солом`янського районного Відділу державної виконавчої служби щодо примусового виконання рішення суду міста Києва від 06.04.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором стало відомо, що виконавчий лист №2-1500/11 у виконавчому провадженні №30562372 був повернутий 25.06.2014 року стягувачу. Зазначає, що наразі у органах виконавчої служби виконавчий лист №2-1500/11 не перебуває.

Представник вважає, що, ймовірно, виконавчий лист було втрачено під час пересилки.

У зв`язку з цим заявник просить замінити сторону у виконавчому провадженні - стягувача ПАТ «КБ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «Укрфінанс Груп» за виконавчим листом № 2-1500 від 18.08.2011 року, видати дублікат вказаного виконавчого листа та поновити пропущений строк для його пред`явлення до виконання.

У судове засідання учасники судового розгляду та заінтересовані особи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись в порядку, передбаченому процесуальним законом. Їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно з ч.5 вказаної статті ці положення застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 06.04.2011 року Солом`янським районним судом м. Києва було прийнято рішення по справі №2-1500/11, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 196 209,78 грн.

12.12.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний Банк» був укладений договір про відступлення права вимоги № 114/50, відповідно до умов якого до ПАТ «КІБ» перейшло право вимоги до боржників за кредитним портфелем , у тому числі до ОСОБА_1

12.12.2017 року між ПАТ «КІБ» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» було укладено Договір відступлення права вимоги, згідно з яким ПАТ «КІБ» відступило новому кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі право вимоги до ОСОБА_1 . Таким чином, правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «КІБ» за кредитними договорами стало ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 5 статті 15 Закону визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Таким чином, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

З цього випливає, що у разі, зокрема, передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Разом з тим, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.08.2020 року (справа № 760/12988/20, провадження № 6/760/413/20) заяву ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» задоволено в частині заміни стягувача у виконавчих листах по справі № 2-1500 з ПАТ «КІБ» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп». Таким чином, у суду відсутні підстави для повторної заміни сторони стягувача - ПАТ «КІБ» на ТОВ «ФК «Укрфінанс груп».

З огляду на наведене, заява ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги заявника про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання, то суд зазначає наступне.

З даних пошуку виконавчих проваджень в АСВП, витяг якої долученої заявником до матеріалів справи, вбачається, що станом на 30.04.2020 року вказане виконавче провадження завершено, виконавчий лист повернуто стягувачу.

Заявник стверджує, що виконавчий лист було втрачено при пересилці з Солом`янського РВДВС у м. Києві до стягувача. В той же час, жодних доказів втрати виконавчого листа заявником суду не надано.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З точки зору закону дублікатом є документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа.Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа. При цьому заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено та відповідно підтвердити їх доказами.

Зі змісту заяви вбачається, що виконавчий лист заявнику передано не було, доказів втрати виданого судом оригіналу виконавчого листа відсутні і заявником не надані, а зі змісту заяви випливає, що він не втрачений і не переданий при укладенні договору про відступлення прав вимоги.

Припущення заявника щодо втрати виконавчого листа при пересилці не є підставою для видачі його дубліката.

Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що заявником при зверненні до суду не доведено втрату оригіналу виконавчого листа, тому підстави для задоволення заяви в цій частині відсутні.

Крім того, відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Між тим, чинне законодавство пов`язує можливість відновлення судом пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання із наявністю поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин пропуску вказаного строку оцінюються судом, виходячи з наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали заявнику (чи його попереднику) реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом законодавчо встановленого строку.

Як зазначено вище, обґрунтовуючи підстави для видачі дубліката виконавчого листа, а, виходячи з цього, пропуску строку його пред`явлення до виконання, заявник посилався на те, що виконавчий лист було втрачено при пересилці в 2014 році, а право вимоги ТОВ «ФК Укрфінанс Груп» набуло лише 12.12.2017 року, тому направити виконавчий документ на примусове виконання до органів ДВС не видалось можливим.

З цього обґрунтування заявником зроблений висновок про втрату виконавчого листа, а строки для його пред`явлення пропущеними з поважних причин.

Втім, суд акцентує увагу, що рішення постановлено у квітні 2011 році, тобто 9 років тому. Сам заявник зазначає про те, що виконавчий лист повернутий стягувачу ще у червні 2014 році, право вимоги заявник набув грудні 2017 року, а звернуся з даною заявою в липні 2020 року.

Суд зважає на те, що на момент укладення Договору про відступлення прав вимоги строки пред`явлення виконавчого документа до виконання попереднім стягувачем пройшли, а після укладення договору для нового кредитора вони не розпочинаються спочатку.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року) на момент ухвалення рішення та пред`явлення його до виконання / виконавчі документи у цивільній справі могли бути пред`явлені до виконання протягом року. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

За змістом ч. 2 ст. 30 Закону державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Таким чином, заявник, укладаючи договір про відступлення права вимоги, яке виникло на підставі ухваленого судом рішення в цивільній справі майже через 9 років після його ухвалення, тобто після спливу встановленого законом строку для пред`явлення його виконання, не перевіривши підстави його невиконання, свідомо набув прав кредитора щодо проблемного боржника, не з`ясувавши взагалі питань, пов`язаних з виконанням рішення суду у попереднього кредитора.

Проте, придбаваючи такий кредитний портфель, заявник мав би зважити всі майбутні ризик.

З урахуванням цього, суд вважає, що заявник діяв необачно щодо себе, купуючи проблемний кредит, а тому ризики, пов`язані з укладенням вказаної угоди, лежать на ньому, і не можуть бути підставою для задоволення заяви в частині видачі дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

За таких обставин визначені законом підстави для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання також відсутні.

З огляду на викладене, заява підлягає задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81, 433, 442, 512 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 12, 15,Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 05 жовтня 2020 року.

Суддя: