Справа № 137/731/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2020 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Івчанська сільська рада Літинського району Вінницької області, про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 27.12.2017 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з прибудовами, господарчими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Коли позивач виявив бажання відчужити вищевказаний житловий будинок, то виявилось, що земельна ділянка, на котрому він знаходиться, належить ОСОБА_3 .

Таким чином із посиланням на ст. 120 Земельного Кодексу України позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився. Представник позивача - адвокат Данилюк П.П. надав через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просить подальший розгляд справи проводити у відсутність сторони позивача. Судові витрати просить залишити за позивачем (а.с. 75). Також вказаною заявою просить долучити копію технічної документації на земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася надавши до суду заяву , відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність. Позовну заяву визнає в повному обсязі (а.с. 64).

Представник третьої особи - Івчанської сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з`явився, надали на адресу суду листа відповідно до якого виконавчий комітет сільської ради просить розглянути справу за позовом ОСОБА_1 без участі представника сільської ради. Із позовною зайвою ознайомлені та просять її задовольнити (а.с. 74).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до договору купівлі-продажу від 27.12.2017 (а.с. 7-8) ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_1 . Відповідно до матеріалів договору купівлі-продажу витребуваного Літинським районним судом Вінницької області за клопотанням сторони позивача у приватного нотаріуса Літинського районного суду Вінницької області Жуковської І.В. (а.с. 30) ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину належав житловий будинок по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Аналогічна інформація також зазначається матеріалами спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 витребуваної за клопотанням сторони позивача (а.с. 39-55). Рішенням Івчанської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 6020 від 13.08.2015 (а.с. 33) вул. «Леніна» в с. Івча Літинського району Вінницької області перейменована на вул. «Центральна». Відповідно до довідки Івчанської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 1049 від 08.12.2017 (а.с. 34) земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею, 0,25 га по АДРЕСА_1 не приватизовувалась, державний акт не видавався.

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Державний акт (сертифікат) на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку.

Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК).

Відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення

Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 належало право на земельну ділянку, право після якої успадкована спадкоємець за заповітом - відповідач у праві ОСОБА_2 , а позивач придбав у відповідача спадковий житловий будинок, проте не може реалізувати належне йому майно з причин відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку), тому з метою захисту майнових прав позивача, за останнім слід визнати право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

Судові витрати за клопотанням представника-позивача слід залишити за ОСОБА_1 (а.с. 75).

Керуючись ст. 14 Конституції України, ст. ст. 120, 125, 126, 152 ЗК України, ст.ст. 16, 1220-1225 ЦК України, ст.ст. 2, 141, 206, 209, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, беручи до уваги правові положення викладені у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:004:0016, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.