Провадження №2-о/523/356/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2020 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді - Сувертак І.В.

присяжних - Косовського А. А., Кременюк Ю. Ю.

за участю секретаря - Круглікова О. О.

за участю прокурора - Пендей А. В.

лікаря психіатра - Кравчук В.Ю.

особи щодо якої укладено висновок - ОСОБА_1

розглянув в закритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі,

справу за заявою Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» про доцільність примусової госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , домашня адреса реєстрації і проживання: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2020 року Комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» в особі головного лікаря Волощук А. Є. звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , домашня адреса реєстрації і проживання: АДРЕСА_1 , посилаючись на наступне: до Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» 09 вересня 2020 року була госпіталізована ОСОБА_1 , 1979 року народження, у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Діагноз: «Біполярний афективний розлад особистості, текучий маніакальний епізод з психотичними симптомами. F 31.2». У зв`язку з актуальними маячними ідеями, агресією на адресу оточуючих, відсутністю критики до свого хворобливого стану, ОСОБА_1 на думку КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» потребує госпіталізації у психіатричний заклад у примусовому порядку.

Під час огляду 09 вересня 2020 року комісія лікарів - психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» у складі лікарів-психіатрів Матвєєвої-Подгорної Н. Є. , Мельніченко І. В. , Шерстюк С. І. встановила наступне:

« ОСОБА_1 поступає повторно, доставлена карета шмд по рапорту поліції, в супроводі відчима, в зв`язку з неадекватною поведінкою: самостійно звернулась до відділу поліції, де почала вести себе неадекватно, відмічалось подвоєння особистості, була збуджена, висловлювала багато маячних ідеї переслідування та відносин зі сторони вітчима та колишнього чоловіка. З анамнезу також відомо, росла без особливостей. З 2006 року знаходиться під наглядом лікарів-психіатрів, неодноразово проходила лікування в ООМЦПЗ, останній раз біла виписана 08.09.20р. по своєму бажанню та бажанню чоловіка, всупереч рекомендаціям лікарів. Відомо, що освіта середня. Працює викладачем у муз. школі №3.

Напередодні госпіталізації стан хворої різко погіршився: стала агресивною, дратівливою, місця не утримувалась, багатослівна, непослідовна у своїх висловлюваннях, поїхала до колишнього чоловіка вияснювати відносини, після чого, приблизно через 2 год., надійшов дзвінок з відділу поліції, де вона знаходилась. З анамнезу також відомо, що в зв`язку з незадовільним психічним станом, пацієнтка продала машину чоловіка, гроші потратила на непотрібні речі. З чоловіком розлучена. Дітей не має.

Психічний стан на момент огляду: свідомість ясна. Дезорієнтована у часі, в місті перебування та у своїй особі орієнтована вірно. Контакт малопродуктивний. Багатослівна. Висловлювання непослідовні. Кричить, погрожує медичному персоналу. Місця не утримується. Оздоблюється при запитаннях. Емоційно збуджена. Висказує багато маячних ідеї відношення та переслідуванні. Наявність обманів сприйняття заперечує. Мислення пришвидшене, з елементами непослідовності. Критика до свого стану відсутня, вважає себе здоровою.».

У зв`язку з психічним захворюванням ОСОБА_1 , на думку лікарів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради», потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, всупереч її бажанню.

Вислухавши представника КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР», лікаря-психіатра Кравчук В. Ю., прокурора, особу, щодо котрої вирішується питання щодо госпіталізації в примусовому порядку ОСОБА_1 , свідків: відчим, ОСОБА_5 , колишній чоловік, ОСОБА_6 , вивчивши надані документи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так згідно з висновком лікарів-психіатрів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР» від 09 вересня 2020 року при огляді ОСОБА_1 в зв`язку з психічним розладом у конкретних проявах, комісія прийшла до висновку, що її обстеження і лікування можливе лише в умовах психіатричного відділення.

На думку суду заява про госпіталізацію не містить безумовних підстав, передбаченихст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», які б давали суду право надати згоду на госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу в примусовому порядку без її усвідомленої згоди, оскільки заявник не надав достатніх доказів на підтвердження обставин вчинення чи виявлення наміру вчинити нею дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або доказів того, що ОСОБА_1 неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Тобто, законною підставою для примусової госпіталізації є встановлення у особи тяжкого психічного розладу внаслідок якого особа є небезпечною для оточуючих та/або не може забезпечити самостійно свою життєдіяльність.

Європейський Суд з прав людини у справі Winterwerpv. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37 висловив свою позицію, зазначивши, що для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 S: 1 (е) Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи:

по - перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об`єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги.

по-друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації.

по - третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації.

Встановлення судового контролю за процедурою примусової госпіталізації передбачає дослідження та оцінку судом висновку лікарів-психіатрів КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР» про доцільність госпіталізації особи у відділення стаціонару лікарні без її усвідомленої згоди у сукупності з іншими доказами, що підтверджують такий стан особи, який дає підстави саме для примусової госпіталізації.

Сама по собі наявність такого висновку лікарів-психіатрів при відсутності інших належних і допустимих доказів про відповідний стан особи, на думку суду є недостатньою для ухвалення рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди.

Лікар-психіатр Кравчук В. Ю. в судовому засіданні (в судових дебатах) зазначив, що ОСОБА_1 на сьогоднішній день цілком адекватна та не заперечувала проти того, що суд відмовить у її госпіталізації.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити у задоволені заяви КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради», оскільки на її думку вона цілком здорова та не потребує лікування, з висновком комісії лікарів не згодна. На питання суду відповідала цілком свідомо та по суті заданих питань.

Прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 Пендей А. В. в судовому засіданні не підтримала подання КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» та заперечувала проти його задоволення.

З показань допитаних в судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_7 (відчим ОСОБА_1 ) та ОСОБА_6 ( колишній чоловік ОСОБА_1 ) вбачається відсутність підстав та необхідності в госпіталізації ОСОБА_1 для заходів медичного характеру в примусовому порядку до психіатричного стаціонару.

Крім того, згідно з ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено презумпцію психічного здоров`я, тобто, кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставі та у порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Правова позиція щодо презумпції психічного здоров`я людини та неможливості незаконного втручання держави в її особисту свободу внаслідок нічим не підтвердженого припущення щодо наявності у неї психічного захворювання викладена у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є обов`язковою для застосування національними судами.

Так, прикладом реалізації права на здоров`я в контексті положень п.п. «е» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що стосується позбавлення (обмеження) волі психічнохворих шляхом поміщення їх у психіатричний заклад, є рішення у справі Вінтерверп проти Нідерландів від 24 жовтня 1979 року. У вказаній справі ЄСПЛ звернув увагу на три вимоги, що зумовлюють наявність законних підстав для обмеження волі психічнохворої особи. Зокрема, особа повинна реально страждати психічним захворюванням, тобто реальні психічні розлади повинні бути встановлені компетентними органами на основі об`єктивної медичної експертизи; психічні розлади повинні досягти такого рівня, які виправдовують позбавлення волі; дійсність позбавлення волі залежить від наявності такого захворювання, особа може бути позбавлена волі до тих пір, поки є захворювання, що встановлено відповідним висновком.

Окрім того, відповідно до положень принципу 15 «Принципи госпіталізації» додатку до резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 року №46/119 «Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги» передбачено, що «…Коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації…». Це є неприпустимим порушенням прав та свобод особи, оскільки метою примусового лікування є надання своєчасної допомоги за наявності виключних підстав (наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку, нездатність самостійно задовольняти основні свої потреби, можливість завдання значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги), наявність психічного захворювання як такого за відсутності відповідних підстав та їх доказів не може виправдовувати обмеження свободи особи.

Стаття 25 Закону України "Про психіатричну допомогу" передбачає, що особи, яким надається психіатрична допомога, мають права і свободи громадян, передбачені Конституцією України ( 254к/96-ВР ) та законами України. Обмеження їх прав і свобод допускається лише у випадках, передбачених Конституцією України, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 342 ЦПК України суд залежно від встановлених обставин ухвалює рішення про задоволення заяви про примусову госпіталізацію особи до психіатричного закладу, або відмовляє в її задоволенні.

Отже, встановленні у судовому засіданні фактичні обставини вказують на відсутність достатніх правових підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_1 у психіатричний заклад.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 14, 22 Закони України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р., ст. 339-342 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» про доцільність примусової госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , домашня адреса реєстрації і проживання : АДРЕСА_1 , - відмовити повністю.

Відмовити в наданні психіатричної допомоги у примусовому порядку для проходження курсу лікування в умовах Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню в порядку ст.430 п.9 ч.1 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Сувертак І.В.

Присяжні: Косовський А. А.

Кременюк Ю. Ю.