Єдиний унікальний номер судової справи 475/946/16-ц
Провадження № 22-ц/812/1170/20
У Х В А Л А

14 вересня 2020 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі судді Серебрякової Т.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2019 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Друга Миколаївська Агро-Група», ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 , про визнання договору оренди земельної ділянки і нотаріально посвідченої довіреності недійсними, покладення обов`язку повернути земельну ділянку, -

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2019 рокувідмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Друга Миколаївська Агро-Група», ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 , про визнання договору оренди земельної ділянки і нотаріально посвідченої довіреності недійсними, покладення обов`язку повернути земельну ділянку.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 17 червня 2020 року подав апеляційну скаргу. Оскільки, апеляційна скарга подана з пропуском встановленого законом строку на її подання, особа, яка її подала, звернулась до суду з заявою про поновлення вказаного процесуального строку, посилаючись на те, що про оскаржуване судове рішення він ОСОБА_1 дізнався лише 22 травня 2020 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 липня 2020 року підстави, наведені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на оскарження рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2019 року визнано неповажними, та надано строк для подання до апеляційного суду нової заяви про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску.

Зазначена ухвала апеляційного суду мотивована тим, що з матеріалів справи вбачається, що особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні, яке відбулось 26 вересня 2019 року, надав пояснення та брав участь у судових дебатах. З технічного запису судового засідання від цієї ж дати вбачається, що учасникам справи повідомлено про вихід суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у справі та роз`яснено, що рішення буде проголошено наступного дня 27 вересня 2019 року.

Натомість ОСОБА_1 , будучі обізнаним про вихід 26 вересня 2019 року суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у справі та його проголошення 27 вересня 2019 року, протягом тривалого часу до 22 травня 2020 року (майже 8 місяців) не цікавився результатом вирішення справи.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б свідчили про об`єктивні перешкоди в отриманні рішення суду, натомість вказують на неналежну зацікавленість ОСОБА_1 у розгляді справи.

05 серпня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла нова заява ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, яка не містить інших підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги ні ж ті, які ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 липня 2020 року визнано неповажними.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (Ponomaryov v. Ukraine).

Тобто, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Відповідно до положень ч.4 ст.357 ЦПК України, якщо особою, що подала апеляційну скаргу, не буде подано заяву про поновлення строку у визначені судом терміни або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Оскільки інших поважних причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали та доказів на їх підтвердження ОСОБА_1 не надав, а тому вони є неповажними, зазначене є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

За таких обставин, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, відповідно до ст.358 ЦПК України.

Керуючись ст.358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2019 року, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Друга Миколаївська Агро-Група», ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_1 , про визнання договору оренди земельної ділянки і нотаріально посвідченої довіреності недійсними, покладення обов`язку повернути земельну ділянку.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Серебрякова