Постанова

Іменем України

(додаткова)

27 серпня 2020 року

м. Київ

справа № 754/2265/17

провадження № 61-27989св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора,

розглянув у порядку письмового провадження клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Андрощука Сергія Васильовича про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ? П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення юридичного факту, визнання недійсним свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя, видане 17 лютого 2017 року державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О. В. та зареєстроване в реєстрі за № 9-68, на ім`я ОСОБА_2 в частині 330/400 частин квартири АДРЕСА_1 та вважати, що ОСОБА_2 , як пережившому з подружжя, після смерті ОСОБА_3 належить 70/400 частин квартири АДРЕСА_1, яка складається з двох жилих кімнат, загальною площею 48,7 кв. м, жилою площею 30,3 кв. м у будинку АДРЕСА_1 .

Скасовано державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , проведену державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О. В. 17 лютого 2017 року, номер запису про право власності: 19070685, на ім`я

ОСОБА_2 .

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 видане 17 лютого 2017 року державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О. В. та зареєстроване в реєстрі за № 9-70, на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Скасовано державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , проведену державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О. В. 17 лютого 2017 року, номер запису про право власності: 19074391, на ім`я

ОСОБА_2 .

Визнано в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на 330/400 частин квартири АДРЕСА_1, яка складається з двох жилих кімнат, загальною площею 48,7 кв.м, жилою площею 30,3 кв.м у будинку АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому Українською біржею «Десятинна» 02 червня 1995 року, реєстраційний номер: 1/3355-3200 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 22 червня 1995 року, реєстр № 539, в рівних долях за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тобто по 165/400 частин квартири, за кожним.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

11 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Андрощуком С. В., задоволено.

Постанову Апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2018 року скасовано, залишено в силі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

10 000,64 грн судового збору за подання касаційної скарги.

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Андрощука С. В. про компенсацію судових витрат у справі № 754/2265/17-ц, понесених за надання професійної правничої допомоги в розмірі 8 000,00 грн.

Листом від 02 квітня 2020 року для належного розгляду вказаного клопотання, витребувано цивільну справу № 754/2265/17-ц з Деснянського районного суду міста Києва.

Розпорядженням від 15 квітня 2020 року № 1084/0/226-20 за касаційним провадженням № 61-27989св18 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 15 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві.

05 травня 2020 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду та передано судді-доповідачу.

Колегія суддів, вивчивши заявлене клопотання, перевіривши матеріали, додані до клопотання, дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за замістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 у зв`язку з підготовкою касаційної скарги, заявником надано: договір про надання правової допомоги від 13 березня

2017 року № 0001/27/1-13/03/2017, додаткову угоду № 1 від 13 березня

2017 року до договору про надання правової допомоги від 13 березня 2017 року № 0001/27/1-13/03/2017, додаткову угоду № 2 від 02 квітня 2019 року до договору про надання правової допомоги від 13 березня 2017 року

№ 0001/27/1-13/03/2017 та акт № 2 від 25 березня 2020 року до договору про надання правової допомоги від 13 березня 2017 року № 0001/27/1-13/03/2017 з якого вбачається узгоджену сторонами вартість супроводження справи в суді касаційної інстанції в розмірі 8 000,00 грн, яка сплачена

ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок Андрощука С. В. , що підтверджується квитанцією № 1 від 26 березня 2020 року, яка долучена до клопотання.

Верховним Судом на адресу ОСОБА_1 направлявся лист разом з копією клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогудля надання своїх пояснень щодо заявленої суми компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Доказів на спростування розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 у зв`язку з підготовкою касаційної скарги у розмірі 8 000,00 грн, ОСОБА_1 не надано.

З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про доведеність представником відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді касаційної інстанції у розмірі 8 000,00 грн.

Відповідно до положень частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;3) судом не вирішено питання про судові витрати;4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається з висновку про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Враховуючи те, що постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом

Андрощук С. В., задоволено. Постанову Апеляційного суду міста Києва

від 13 березня 2018 року скасовано тазалишено в силі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року. Стягнуто з

ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000,64 грн судового збору за подання касаційної скарги. Проте питання щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу під час перегляду справи у суді касаційної інстанції не вирішено, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Андрощука С. В.,та ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Андрощука Сергія Васильовича про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги, у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун