Провадження №2/521/942/20
11 серпня 2020 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя - Плавич І.В.,
секретар судового засідання - Дукіна Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод у користуванні власністю,
У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод у користуванні власністю.
В обґрунтування позову та пояснюючи підстави звернення до суду, сторона позивача посилалась на ті обставини, що її мати, відповідач - ОСОБА_2 - є власником квартири АДРЕСА_1 . Утім, ОСОБА_1 була зареєстрована та постійно проживала за указаною адресою. У процесі спільного користування нерухомістю між сторонами виникли непорозуміння. Через неможливість урегулювання виниклих питань, ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просила суд вселити її до квартири АДРЕСА_1 та усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася, відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явилася, але від особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.
Згідно із ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги пояснення сторін, дослідивши представлені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, належну правову оцінку, - суд доходить наступного висновку.
Під час судового розгляду справи було встановлено, що відповідно до довідки №1242 від 30 вересня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, зареєстрована ОСОБА_1 . Указана квартира належить на праві власності ОСОБА_2 .
Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Малиновським відділом РАЦС м. Одеси 13 липня 1982 року, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 , ОСОБА_4 .
Як убачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції 07 липня 2007 року, 07 липня 2007 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 , після укладення якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».
Як зазначає позивач, її мати - ОСОБА_2 - чинить їй перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , не впускає її до житла.
У матеріалах справи знаходяться заяви мешканців будинку АДРЕСА_1 , - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , засвідчені начальником дільниці №3 КП ЖКС «Черьомушки», згідно із якими ОСОБА_1 з 2005 року до 2019 року проживала за адресою АДРЕСА_1 разом із чоловіком - ОСОБА_5 ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою.
Згідно із ст. 317 ч. 1, 2 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У той же час, відповідно до ст. 319 ч. 1, 2 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно із ст. 321 ч.1, 2 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Судом звернуто увагу на той факт, що позасудовим шляхом між сторонами питання щодо спільного користування нерухомим майном вирішено не було, сторона позивача просила усунути перешкоди у користуванні її власністю та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод та вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 .
Так, згідно із ст. 405 ч. 1 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Також, відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Крім того, згідно із ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Таким чином, з огляду на викладене, суд погоджується із позовними вимогами сторони позивача та вважає доцільним усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні та вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору - у розмірі 768,40 гривень.
Керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282, п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .
Вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат - у розмірі 768,40 гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Малиновського районного суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 - місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 - місце реєстрації: АДРЕСА_1 , інші відомості не відомі.
Суддя: І.В. Плавич