ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/110/20 Справа № 202/506/13 Суддя у 1-й інстанції - Мороз В.П. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Куценко Т.Р., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент- Банк", ОСОБА_1 про звернення стягнення

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк"

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2013 року ,-

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про звернення стягнення на предмет застави та стягнення суми кредитної заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 12 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав грошові кошти у розмірі 24 тис. доларів США зі сплатою 12 % річних та кінцевим терміном повернення до 12 грудня 2011 року. Цього ж дня на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави, за умовами якого ОСОБА_1 передав банку в заставу належний йому на праві власності автомобіль «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 . Крім того, 20 жовтня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір поруки, за умовами якого останнє поручилося відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 10 тис. грн. Оскільки ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги банку як він, так і поручитель не реагували, унаслідок чого станом на 06 січня 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 33 062 доларів 06 центів США, що у гривневому еквіваленті складає 264 165 грн 86 коп. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 грудня 2006 року у розмірі 264 165 грн 86 коп. звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з реєстраційного обліку, а також надання банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» у солідарному порядку 10 тис. грн за договором поруки (том 1 а.с.2-3).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2013 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент- Банк", ОСОБА_1 про звернення стягнення - відмовлено ( том 1 а.с.170-172).

Не погодившись з зазначеним рішенням, АТ КБ "ПриватБанк" звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (том 1 а.с.179-184).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2018 року апеляційну скаргу - залишено без задоволення, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2013 року - залишити без змін (том 1 а.с.244-247).

Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - задоволено частково, постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 2 а.с.43-46).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № DN0AE00006158 від 12.12.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 24 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.12.2011 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави рухомого майна, згідно якого в заставу надано автомобіль Volkswagen, модель: LT35, рік випуску: 2001, тип ТЗ: автобус, № кузова/шасі: НОМЕР_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 , що належить на праві власності останньому.

В письмових поясненнях відповідач ОСОБА_1 зазначає, що в провадженні Апеляційного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа № 22-ц/774/9359/13 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2013 року № 182/2696/13-ц у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору від 12.12.2006 року № DN0AE00006158, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», недійсним з моменту його укладання та визнання договору застави рухомого майна № DN0AE00006158, який був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М. 12.12.2006 року та зареєстрований в Реєстрі за № 10581, недійсним з моменту його укладення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд 1 інстанції виходив з того, що у ОСОБА_1 відсутні зобов`язання перед банком, будь-якої заборгованості він немає, тоді як банком не надано доказів видачі кредиту, деталізації розрахунку заборгованості, кредитної справи та доказів належного повідомлення боржника про стягнення боргу у примусовому порядку.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Дослідивши матеріали справи №201/7496/15-ц (провадження №2/201/2272/2015) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр Міністерства юстиції України» про припинення договору застави, припинення обтяження, яка була витребувана судом апеляційної інстанції для огляду у судовому засіданні.

Із вказаної цивільної справи вбачається, що рішенням Жовтневого районний суд м. Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр Міністерства юстиції України» про припинення договору застави, припинення обтяження - задоволено.

Припинено договір застави рухомого майна № DND0AE00006158 від 12 грудня 2006 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , у зв`язку з виконанням основного зобов`язання.

Припинено обтяження речового права щодо автомобіля Volkswagen, модель: LT35, рік випуску: 2001, тип ТЗ: автобус D, № кузова/шасі: НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , шляхом внесення запису про припинення обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна ( а.с.44-47).

Додатковим рішенням Жовтневого районний суд м. Дніпропетровська від 03 листопада 2017 року вирішено питання щодо судових витрат (а.с.122-123).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року - без змін (а.с.149-150).

Постановою Верховного суду від 12 березня 2020 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишено без задоволення. Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 26 серпня 2015 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2018 року - залишено без змін (а.с.193-197).

Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 в повному обсязі виконано взяті на себе перед банком зобов`язання за кредитним договором від 12 грудня 2006 року № DND0AE00006158, у зв`язку із чим такі зобов`язання є припиненими.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

А тому, колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд 1 інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував позову заяву та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2013 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: