КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8753/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Коліснику В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 4 травня 2020 року (суддя Волкова С.Я.) у цивільній справі за позовом первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: голова правління Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Петр Крумханзл про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

встановила:

у грудні 2019р. позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність АТ КБ «Приватбанк» в особі наглядової ради банку, яка полягає у невиконанні вимоги первинної профспілкової організації співробітників АТ КБ «Приватбанк» від 21 листопада 2019р.; зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» в особі наглядової ради банку розірвати трудовий договір з головою правління АТ КБ «Приватбанк» Петром Крумханзлом за порушення Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і трудового законодавства, та звільнити його з займаної посади.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 22 листопада 2019р. відповідач отримав письмову вимогу профспілки від 21 листопада 2019р. про розірвання трудового договору з головою правління АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 за порушення ним трудового та профспілкового законодавства, зокрема, за притягнення голови комітету профспілки ОСОБА_2 та члена цього комітету ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності за антикорупційну діяльність, без згоди профспілки, що суперечить ч. 2 ст. 252 КЗпП України. Ні власник або уповноважений ним орган, ні керівник не оскаржили вимогу профспілки до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення, однак і не виконали вимогу, що дає право профспілці оскаржити таку бездіяльність до суду.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 4 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі первинна профспілкова організація співробітників АТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач посилається на невідповідність рішення суду вимогам ст. 265 ЦПК України, не врахування виправлення технічної помилки, яка була допущена у позовній заяві, стосовно дати вимоги та дати її отримання відповідачем.

Також позивач зазначає про неправильне застосування судом норм матеріального права, так як третьою особою не надано доказів оскарження рішення профспілки до суду, а подання 11 грудня 2019р. представником П.Крумханзла до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовної заяви про визнання незаконним та скасування рішення профспілки від 22 листопада 2019р. не свідчить про оскарження рішення комітету чи самої профспілки, так як ним оскаржується рішення засідання комітету профспілки, проте такого органу не існує.

Крім того, позивач вважає необґрунтованими висновки суду, що позивач не є стороною колективного договору, а відтак не може висувати вимоги про звільнення керівника, так як такої заборони чинне законодавство не містить.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Мисник Н.В. просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги на допущення у позовній заяві технічної помилки стосовно дати вимоги та дати її вручення, так як вважає це позовними вимогами, зміна яких не була оформлена відповідно до положень ЦПК України.

Крім того, представник відповідача зазначає, що рішення профспілки було оскаржено П. Крумханзлом до суду і рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 7 лютого 2020р. визнано незаконним та скасовано рішення засідання комітету первинної профспілкової організації співробітників АТ КБ «ПриватБанк» від 22 листопада 2019р., оформлене протоколом № 16, а позивач не має права на звернення до суду з даним позовом, враховуючи відсутність колективного договору з АТ КБ «ПриватБанк».

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - адвокат Фурманчук О.І. просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що рішення профспілки було оскаржене третьою особою до суду у строки, встановлені КЗпП України, нормами діючого трудового законодавства не передбачено можливості оскарження вимоги про розірвання трудового договору, а на час ухвалення рішення суду у даній справі рішення профспілки було визнано судом незаконним та скасоване.

Первинна профспілкова організація співробітників АТ КБ «Приватбанк», будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.238), свого представника у судове засідання не направила, клопотання про його перенесення не подала, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Мисник Н.В., та представника третьої особи ОСОБА_5 - адвоката Тищенка А.В., які просили залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на засіданні комітету первинної профспілкової організації співробітників головного офісу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» прийнято рішення, яке оформлено протоколом № 8, про звернення до власника та уповноваженого ним органу з вимогами про звільнення голови правління АК КБ «Приватбанк» ОСОБА_5 з займаної посади шляхом розірвання з ним трудового договору. Підготовку та направлення вимоги доручено ОСОБА_2

22 листопада 2019 року головою комітету первинної профспілкової організації

співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ОСОБА_2 у порядку ст. 45 КЗпП України складена вимога до адресу наглядової ради Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про розірвання трудового договору з головою правління Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ОСОБА_1 за порушення Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», яка була вручена відповідачу 25 листопада 2019 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів направлення вимоги від 21 листопада 2019 року та її отримання 22 листопада 2019 року відповідачем, тому наведені обставини у позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи і наявним доказам.

Також суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги є недоведеними, так як позивачем не надано доказів вручення вимоги голові правління Петру Крумханзлу, який має право на її оскарження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (далі - Закон) первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

Згідно частини 1 статті 20 Закону профспілки, їх організації та об`єднання ведуть колективні переговори, укладають колективні договори, генеральну, галузеві (міжгалузеві), територіальні угоди від імені працівників у порядку, встановленому законом.

Статтею 33 Закону передбачено, що профспілкові органи мають право вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, про колективні договори та угоди. Вимога профспілкових органів про розірвання трудового договору (контракту) є обов`язковою для розгляду і виконання. У разі незгоди з нею керівник, стосовно якого прийнято рішення, або орган чи особа, від яких залежить звільнення керівника, можуть у двотижневий строк оскаржити рішення профспілкового органу до місцевого суду. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.

Згідно ст. 45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред`явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.

У разі, коли рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не виконано і не оскаржено у зазначений строк, виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) у цей же строк може оскаржити до суду діяльність або бездіяльність посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником підприємства,

установи, організації.

Аналіз вказаних норм свідчить, що оскаржити рішення первинної профспілкової організації про направлення вимоги про розірвання трудового договору з керівником установи може не тільки власник або уповноважений ним орган, а також керівник, стосовно якого пред`явлено вимогу про розірвання трудового договору.

З наданої суду першої інстанції вимоги від 22 листопада 2019 року вбачається, що вона складена відповідно до рішення комітету первинної профспілкової організації, яке оформлене протоколом № 16.

Однак, вказаний протокол суду першої інстанції наданий не був.

Також позивачем суду першої інстанції не надано доказів повідомлення голови правління Петра Крумханзла про своє рішення направити вимогу про розірвання з ним трудового одговору, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав вважати, що строк оскарження рішення, прийнятого первинною профспілковою організацією 22 листопада 2019 року, третьою особою був пропущений.

Крім того, відповідачем та третьою особою суду першої інстанції надані докази, що 6 грудня 2019 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Лазовського О.В. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська подана позовна заява про визнання незаконним та скасування рішення засідання комітету первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», оформленого протоколом № 16 від 22 листопада 2019 року.

Позовна заява була прийнята судом до розгляду 12 грудня 2019 року, про що свідчить ухвала судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про відкриття провадження від 12 грудня 2019 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що суд був повідомлений про помилковість зазначення у позовній заяві дати вимоги 21 листопада 2019 року замість 22 листопада 2019 року та дати вручення цієї вимоги відповідачу замість 25 листопада 2019 року - 22 листопада 2019 року, є правомірними, і колегія суддів погоджується з позивачем, що суд не повинен був формально підходити до зазначених обставин і мав підстави врахувати повідомлення, викладені у відповіді позивача на відзив.

Разом з цим, вказані обставини не вплинули на вирішення спору по суті, так як суду були надані докази оскарження третьою особою рішення первинної профспілкової організації, про яке відповідач був повідомлений у вимозі від 22 листопада 2019 року.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про недоведеність позивачем повідомлення про таку вимогу самого ОСОБА_6 .

Твердження позивача, що позовна заява до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська була подана не самим ОСОБА_6 , а його представником - адвокатом Лазовським О.В., і не 6 грудня 2019 року, а 11 грудня 2019 року, що на думку позивача, спростовує доводи оскарження ОСОБА_6 у встановлені законом строки рішення первинної профспілкової організації, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як відповідно до ст. 177 ЦПК України позовна заява може бути підписана представником позивача, а частиною 6 статті 124 ЦПК України визначено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Суду першої інстанції представником третьої особи надані документи, які підтверджують, що позовна заява була направлена до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська поштовим зв`язком і здана на поштове відділення саме 6 грудня 2019 року.

Посилання позивача на те, позовні вимоги ОСОБА_6 стосуються засідання комітету первинної профспілкової організації співробітників АТ КБ «Приватбанк», однак такого органу ніколи не існувало, колегія суддів вважає надуманими, так як з тексту позовної заяви вбачається, що третьою особою оскаржується саме рішення позивача, стосовно якого була направлена відповідачу вимога від 22 листопада 2019 року, яка є предметом даного спору.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що відсутність колективного договору не позбавляє можливості позивача звертатися з вимогою у порядку ст. 45 КЗпП України, а суд першої інстанції помилкового послався на роз`яснення, надані у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», так як норма статті 45 КЗпП України була викладена у новій редакції згідно Закону № 2343-III від 05.04.2001.

Разом з цим, вказана обставина не вплинула на правильність вирішення даного спору.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, допущені порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення спору та усунені під час апеляційного розгляду, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення, рішення Печерського районного суду міста Києва від 4 травня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк