Провадження №2/263/645/2020
07 вересня 2020 р. м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., за участю секретаря Ничипорук А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту,
05.08.2019 року до суду звернувся АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого на підставі ст. 55 ЦПК України є АТ «Альфа-Банк», із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 215/12-07-0785 від 05.09.2007 року в сумі 193610,67 грн., а також стягнути судові витрати в сумі 2904,16 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 05.09.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № 215/12-07-0785.
Відповідно до умов п. 1.1 кредитного договору банк надав відповідачу ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 88 000,00 грн., зі сплатою 14,05 відсотків річних.
В забезпечення виконання зобов`язань позичальника, 05.09.2007 року АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 уклали договір поруки № 215/12-07-785/1 щодо виконання зобов`язань по вищезазначеному кредитному договору.
В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надали клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Відзиви на позовну заяву у встановлений судом строк не надали.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
За положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачає, що у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст. 526 ЦК України)
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язання щодо щомісячного погашення кредиту не виконує.
Згідно зі ст. 610 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ст. 612 ЦК України).
Судом встановлено, що 10.09.2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно з рішенням №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у Передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме - з 15.10.2019 року. Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-банку» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Згідно з п. 1 Передавального акта від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк».
05.09.2007 року АКБ «Укрсоцбанк» та відповідач ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 215/12-07-0785, згідно умов якого банк надав позичальникові ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 88 000,00 грн., зі сплатою 14,05 % річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: з 10.11.2007 р. по 10.08.2014 р. щомісячно до 10 числа кожного місяця 1060,00 грн. та з 10.08.2014 р. по 04.09.2014 р. - 1080,00 грн., з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 04 вересня 2014 року. (п.1.1. договору)
Згідно з п. 1.2 вказаного договору кредит наданий для оплати придбаного автомобіля марки HYUNDAI SONATA, 2007 року випуску, бежевого кольору, згідно з договором купівлі-продажу № КР-Н220801 від 22.08.2007 р., укладеним з ВАТ "Луцький автомобільний завод".
Згідно п. 2.1. договору надання кредиту проводиться шляхом перерахування Банком коштів з позичкового рахунку Позичальника № НОМЕР_1 на цілі, визначені п. 1.2.
Пунктом 2.4.1 договору передбачено, що сплата процентів здійснюється у валюті кредиту в період сплати з 1 по 10 число місяця, наступного за звітним.
Згідно п. 3.3.9 договору кредиту позичальник ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1 цього договору.
Відповідно у позивача виникло право на звернення до суду за захистом порушених прав з вимогою про стягнення заборгованості за договором кредиту.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 порушив умови договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів, суд вважає, є підстави для стягнення з нього заборгованості за кредитом в сумі 193610,67 грн.
Відповідно до п. 1.3.1, 1.3.2 договору кредиту в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, сторони укладають договір поруки.
Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем ОСОБА_2 укладений 05.09.2007 року договір поруки № 215/12-07-0785/1, згідно умов якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом , можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту № 215/12-07-0785 від 05.09.2007 р.
Пунктом 6.2 договору поруки передбачено, що він набирає чинності з дати його укладення.
Згідно ч. 1 ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції, що діяла на час укладення договору) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що «виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем)».
У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі
№ 6-2662цс15 зроблений висновок, що «строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позову. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання».
Таким чином, суд приходить до висновку про припинення поруки у зв`язку з тим, що перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо щомісячних платежів, щодо виконання основного зобов`язання в повному обсязі встановлено з 04.09.2014 року, а з зазначеним позовом банк звернувся лише у 2019 році.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по судовому збору в сумі 2904,16 грн.
Керуючись ст.ст. 2,4,5,10-13,76-81,258-259,263-265,268,280-282, 289 ЦПК України, суд -
Позов Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» судовий збір у розмірі 2904,16 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: Акціонерне Товариство «Альфа-Банк», ЄДРПОУ - 23494714, МФО 300346, п/р № IBAN НОМЕР_3 , юридична адреса: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, 03150;

Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.Г. Шатілова