КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/8434/2020 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу та відшкодування втраченої вигоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із вказаним позовом, посилаючись на те, що 06 грудня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та АТ «Дельта Банк» був укладений договір № 001-28861-061214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» в розмірі 15 000,00 дол. США, на 12 місяців до 11 грудня 2015 року включно. Вказаний договір був достроково розірваний у зв`язку з ліквідацією банку, по цей час решта коштів, у розмірі 178 479,85 грн. позивачу не виплачена, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

На підставі викладеного в позові просила суд першої інстанції перевести її в третю чергу виплати та стягнути з відповідача кошти банківського вкладу у розмірі 178479 грн. 85 коп.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 178 479,85 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував всіх обставин справи, не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, що призвело до невірних висновків суду про задоволення позовних вимог.

Так скаржник зазначає, що АТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Починаючи з 03 березня 2015 року в АТ «Дельта Банк» введено тимчасову адміністрацію, а Постановою НБУ №664 від 02 жовтня 2015 року, відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа ФГВФО має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Проте, суд першої інстанції при ухваленні рішення жодним чином не взяв до уваги Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом та пріоритетним серед інших законів, положення якого застосовуються та є обов`язковим для всіх вкладників, котрі уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або котрі є власниками іменного депозитного сертифіката. Саме цим законом регулюються правовідносини, пов`язані зі здійсненням організації виплат відшкодування за вкладами.

Отримання ж ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами v сумі 200000 гривень підтверджується самою позивачкою та наявними документами, які містяться в матеріалах судової справи.

Після виплати гарантованої суми відшкодування, ОСОБА_1 віднесено до четвертої черги виплати коштів банківського вкладу у розмірі 178 479 грн. 85 коп., про що свідчить Витяг з реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», який міститься в матеріалах даної справи.

Таким чином, АТ «Дельта Банк» діяв та діє у межах повноважень наданих, зокрема, ст. 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів», з дотриманням встановленого принципу щодо найменших збитків для вкладників.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення пор відмову в задоволенні позовних вимог.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України та в межах строку наданого судом апеляційної інстанції, відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив. При цьому, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, враховуючи таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та АТ «Дельта Банк» було укладено договір №001-28861-061214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» в розмірі 15 000,00 дол. США, на 12 місяців до 11 грудня 2015 року включно.

Згідно з п. 1.4. договору, процентна ставка на суму вкладу становить 5,5 % річних.

Відповідно до п.1.6. договору банк відкрив вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 . Додаткові внески коштів до суми вкладу не допускаються.

Пунктом 1.9. договору передбачено, що нараховані проценти за вкладом виплачуються щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем в якому проценти нараховані, відповідно до умов цього договору, а також у день повернення вкладу в кінці строку дії цього договору або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_2 .

У разі закінчення строку залучення вкладу, зазначеного в цьому договорі, або в разі дострокового припинення дії цього договору, вклад виплачується шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів № НОМЕР_2 .

Вказаний договір був достроково розірваний у зв`язку з ліквідацією банку та 05 листопада 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачеві виплачена гарантована суму у розмірі 200 000,00 грн.

Решта коштів у розмірі 178 479,85 грн. банком не виплачена.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».

04 квітня 2019 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення № 772, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» до 04 жовтня 2020 року включно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з загальних положень про договір банківського вкладу, а також з того, що відповідачем не виконуються зобов`язання щодо повернення коштів банківського вкладу.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Статтею 52 цього ж Закону передбачено, що кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов`язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування, а також для забезпечення повернення банкнот і монет, переданих Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов`язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом.

Відповідно до п. 3 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (у редакції рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 травня 2016 року №823), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 року за №1548/21860, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 було виплачено гарантований розмір грошового відшкодування при процедурі ліквідації банку, який визначений чинним законодавством України, в розмірі 200000 грн.

В подальшому позивача було включено до 4 черги вимог кредиторів банку в розмірі 178479 грн. 85 коп., що також не заперечується відповідачем у справі.

Зазначені обставини свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини на які поширюється дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що не було враховано судом першої інстанції та призвело до передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема виникнення спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому задоволення вимог окремого кредитора, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов`язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, що викладений в постанові суду від 13 березня 2018 року у справі №910/23398/16.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 157, 158, 374, 376, 382, 383, 384 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу та відшкодування втраченої вигоди скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про повернення банківського вкладу та відшкодування втраченої вигоди відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: