ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 658/1835/19 Головуючий в 1 інстанції Терещенко О.Є.
Номер провадження 22-ц/819/898/20 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Майданіка В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без виклику сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 березня 2020 р. у складі судді Терещенка О.Є. у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

06.05.2019 р. Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 117 938,38 грн., що виникла станом на 25.03.2019 р., внаслідок невиконання відповідачем кредитного зобов`язання за укладеним кредитним договором від 17.09.2010 р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що у відповідності до положень ч.1 ст. 634 ЦК України 17.09.2010 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір шляхом приєднання позичальника до запропонованого кредитором в цілому 3400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві-анкеті позичальник підтвердив, що підписана ним заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р., а також «Тарифами Банку», які викладені на сайті банку, становлять договір про надання банківських послуг.

Згідно п.1.1.3.2.3 Умов надання банківських послуг встановлено право Банку змінювати Тарифи та інші невід`ємні частини договору за умови інформування позичальника щодо внесення змін шляхом надання виписки із карткового рахунку. До обов`язків позичальника згідно п.2.1.1.5.7 належить слідкувати за витратами у межах кредитного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, яким є короткостроковий кредит, що надається клієнту Банком у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на рахунку клієнта у розмірі ліміту кредитування.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 договору.

У разі виникнення прострочених зобов`язань відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 договору клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів Банку» на час порушення зобов`язання та може змінюватися у відповідності до п. 1.1.3.2.3. договору.

При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів, позичальник згідно п. 2.1.1.7.6 сплачує штраф 500 грн. та плюс 5% від суми позову.

Оскільки позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, станом на 25.03.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 117 938,38 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 3282,69 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 104 063,39 грн., заборгованості по пені в сумі та комісії в сумі 4500,00 грн., а також штрафів: фіксована частина 500 грн., процента складова 5592,30 грн., тому просить стягнути заборгованість в судовому порядку.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 березня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 3282,69 грн., судовий збір 53,47 грн., всього 3336,16 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 3282,69 грн. суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч.2 ст. 530 ЦК України строк виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником повернення кредитних коштів у розміру їх фактичного отримання у межах кредитного ліміту.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог суд першої інстанції встановив відсутність підстав для задоволення вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої пені та штрафів, оскільки при укладанні договору Банк не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. При цьому, у заяві анкеті, підписаній позичальником, відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за порушення зобов`язань, а надані Банком Тарифи та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки позивачем не надано підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Тарифи.

В апеляційній скарзі АТ КБ Приватбанк» просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості за відсотками та неустойкою, і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом порушено норми матеріального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, пені та штрафу. За позицією апелянта, питання про стягнення кредитної заборгованості з відповідача повинно вирішуватися не на підставі Умов та правил надання банківських послуг, а на підставі підписаної позичальником Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій передбачено розмір процентної ставки за користування кредитом та сплата неустойки.

При цьому з метою повного та всебічного встановлення обставин по справі апелянт просить дослідити додаткові докази, а саме довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», які є визначальними при встановленні фактичних обставин стосовно використання відповідачем кредитних коштів, часткове виконання умов кредитування, що свідчить про прийняття умов кредитного договору.

03 вересня 2020 року відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні вимог АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі, оскільки кредит, виданий банком у 2010 році є сплаченим у повному обсязі 20.08.2012 року, а усі надані позивачем розрахунки є некоректними.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документа, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмові формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. ст. 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договору даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зміст кредитного договору визначено ст. 1054 ЦК України, згідно якої банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст. 1048 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемний ( ст. 1055 ЦК України).

Зміст публічного договору визначений частиною першою ст.633 ЦК України, згідно якої одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернувся ( у тому числі банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для усіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або у інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» розробив умови договору, які зафіксовані Умовами і правилами надання цим Банком послуг.

Оскільки умови договору приєднання розроблені кредитором, тому такі умови повинні бути зрозумілі споживачам банківських послуг та доведені до їх відома.

Обов`язок доведення того факту, що на момент укладання договору діяли саме ті умови, на які посилається позивач, покладається саме на АТ КБ «ПриватБанк», тоді як інша сторона у спірних правовідносинах, позичальник, як споживач банківської послуги, з врахуванням положень ст. 633,634 ЦК України, лише приєднується до тих умов з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України, в редакції чинній на час укладання договору, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначається в договорі в залежності від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склались на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник, згідно ст. 1049 ЦК України, зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або речей, визначених родовими ознаками.

У разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він згідно ч.1 ст. 1050 цього Кодексу, зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Отже, у разі укладання кредитного договору проценти за користування позиченими коштами визначаються законом (щодо розміру та підстав, які визначаються актами законодавства), а також договором (розмір і підстави стягнення яких визначають сторони у договорі).

Із наявних у справі письмових доказів убачається, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договір з надання банківських послуг згідно анкети заяви, яка підписана позичальником 17 вересня 2010 р.

За змістом анкети-заяви вбачається, що позичальник надав Банку інформацію про себе, підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» та отримав платіжну картку «Універсальна», що підтверджено підписом у вказаній заяві. Згідно змісту вказаної анкети заяви, позичальник ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, погоджується із ними.

Судом встановлено, що у анкеті-заяві, поданій позичальником, процентна ставка та розмір кредиту, неустойка, а також інші витрати позичальника за надані банком послуги не зазначена. Крім того, вказана заява не містить умов договору щодо тарифів банківських послуг.

Звертаючись до суду із вимогою про стягнення кредитної заборгованості, облікованої станом на 25.03.2019 р. у розмірі 117 938,38 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 3282,69 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 104 063,39 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 4500,00 грн., а також штрафів: фіксована частина 500 грн., процента складова 5592,30 грн., позивач зазначив, що їх розмір та порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.09.2010 р., обґрунтований позивачем наданими ним текстовою копією витягу із Умов та правил надання банківських послуг, текст яких розміщений на сайті: https://privatbank.ua./terms/, як невід`ємною частиною кредитного договору. ( а.с.12-35).

За змістом останніх вбачається, що розрахункові величини за банківськими послугами встановлені Тарифами Банку, проте позивачем не надано будь-яких доказів про те, що такі тарифи були доведені до відома позичальника та ним погоджені шляхом укладання відповідної письмової угоди.

За змістом наданих позивачем до суду першої інстанції «Умов та правил», а також за змістом позовної заяви, даним видом кредитного договору визначений пільговий період користування коштами, процентна ставка, права і обов`язки позичальник та банку, відповідальність сторін, розмір і порядок нарахувань, а також містяться додаткові положення, якими визначено дію договору без обмеження строку ( п.1.1.7.42), позовну давність щодо вимог кредитора про їх стягнення - 50 років ( п.1.1.7.31) та інші умови.

Проте, матеріали справи не містять належного підтвердження того, що саме у такій редакції, що надані позивачем, витяг з Умов та правил розумів позичальник та ознайомився із ними і погодився на такі умови підписуючи анкету заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг ЗАТ КБ «Приват Банк», а також те, що вказані документи на час отримання відповідачем кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у тій редакції щодо розміру та порядку розрахунку із сплати неустойки, що викладені у витягах із них, наданих позивачем до позовної заяви.

Як вбачається із заявленої у позовній заяві вимоги, заборгованість складається із тіла кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки.

У наданому позивачем розрахунку заборгованих сум вбачається, що до складу заборгованих сум включаються нараховані банком відсотки на поточну і на прострочену заборгованість за ставкою 2,5% на місяць, яка діяла у період часу від дня укладання договору до 01.09.2014; з 01.09.2014 р. до 01.04.2015 р. за ставкою 2,9% на місяць; з 01.04.2015 р. по 25.03.2019 р. за ставкою 3,6% на місяць. (а.с.8-9)

Будь-яких доказів на підтвердження погоджених із позивачем умов по оплаті процентів за встановленою кредитором ставкою, а також згодою позичальника на її підвищення у порядку, передбаченому згідно Умов і Правил надання банківських послуг, позивач не надав.

Враховуючи, що інформація, розміщена на сайті Банку повністю залежить від його волевиявлення та дій як однієї сторони договору, яка може на свій розсуд вносити зміни, а інша сторона, позичальник, позбавлена будь-якого контролю та впливу на внесення таких змін, тому роздруківка із сайту не є належним та допустимим доказом інформування позичальника про істотні умови щодо розміру і порядку нарахування відсотків за користування кредитом, та не підтверджує факту прийняття останнім саме таких умов.

Крім того, до спірних правовідносин не можна застосувати положення ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно яких договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або у інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» неодноразово змінювались самим банком із часу укладання спірного кредитного договору та до часу звернення позивача із позовними вимогами про стягнення кредитної заборгованості, що не обмежувало можливості позивача надати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг Умов і правил у будь-якій редакції, що найбільше сприятлива для задоволення позову. (правовий висновок ВСУ у постанові від 11.03.2015р, у провадженні № 6-16 цс15).

За викладених обставин та за відсутності належного підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про оплату відсотків, неустойки та визначення 50 річного строку позовної давності для всіх вимог за цим кредитним зобов`язанням, надані позивачем Тарифи, Умови та правила не можуть бути визнані як стандартна (типова) форма, яка встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, враховуючи мінливий характер наданих позивачем Умов і правил банківських послуг, суд не може визнати їх складовою частиною кредитного договору у тому числі і відносно тих умов, що надають можливість Банку збільшувати вартість кредиту, а також збільшувати права та обов`язки позичальника, якщо вони не підписані ним, а також у випадку, коли ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка ним особисто підписана.

Не спростовують такий висновок суду доводи позивача про те, що відповідач умови надання банківських послуг не заперечував, що на думку АТ КБ «ПриватБанк» є достатньою підставою для стягнення із позичальника крім тіла кредиту, ще і нарахованих відсотків та неустойки, оскільки визначальним у даному випадку є встановлення обставин про додержання письмової форми при укладанні договору споживчого кредиту, і лише у випадку доведення факту дотримання обов`язкової форми такого договору можна розцінювати вказані позивачем Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг, як невід`ємну складову змісту договору разом із анкетою-заявою.

Щодо доводу апелянта про те, що питання повернення кредиту відповідачем повинно вирішуватись не на підставі Умов та правил надання банківських послуг, а на підставі підписаної позичальником Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», то колегія суддів зазначає наступне.

Апеляційний суд наголошує, що згідно ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування і надання доказів покладається на сторони, оскільки кожна із них повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не було подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, в обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на доказ, який ним не було надано до суду першої інстанції, а саме Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна», 30 днів пільгового періоду.

Вказаний документ апелянт просить долучити до матеріалів справи і дослідити як додатковий доказ, який, на його думку, є визначальним при встановленні фактичних обставин справи.

При цьому, апелянтом не наведено жодних обставин та не надано жодних доказів щодо неможливості подання зазначеної вище довідки до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, що відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України унеможливлює їх прийняття судом апеляційної інстанції.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що надана апелянтом Довідка про умови кредитування видана на картку «Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду», натомість у заяві від 22.05.2019 р. (а. с. 52) позивач зазначає, що відповідно до умов договору відповідач отримав кредитну карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та обґрунтовує свої вимоги посиланням на Умови та правила, визначені саме для пільгового періоду у 55 днів.

Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що відповідачу надавалася кредитна картка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та посилання на необхідність встановлення обставин у справі на підставі долученої до апеляційної скарги Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, встановленої договором, якщо інше не становлено законом чи договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Проте вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст. 625 та ст. 1048 ЦК України позивач не заявляв.

Із врахуванням встановлених судом першої інстанції обставин справи та у відповідності до приписів ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживача», яким встановлено обов`язок надавача послуг повідомити споживача про умови кредитування та узгодження із ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а також з врахуванням правового висновку ВП ВС, викладеного у постанові від 03.07.2019р., у справі № 342/180/17, суд дійшов вірного висновку про недоведеність позивачем факту укладання у належній письмовій формі договору кредитування, а також не надання доказів щодо погодження сторонами підстав, за яких позичальник має сплачувати на користь Банку суми відсотків, умови і підстави їх збільшення, а також неустойки у вигляді штрафу та пені та погодженого сторонами розміру таких платежів.

За таких обставин та за відсутності підтвердження про конкретні запропоновані позичальнику Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті заяві домовленості про сплату відсотків за користування кредитом та неустойки за несвоєчасне виконання зобов`язання, надані Банком Тарифи обслуговування кредитних карт та витяг із Умов та Правил не можуть розцінюватись як стандартна форма, яка встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору та можуть бути визнані невід`ємною частиною кредитного договору.

Отже, надаючи оцінку наведеним фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам на підтвердження заявлених вимог суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги щодо стягнення витребуваних позивачем сум заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 117 938,38 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 4500,00 грн. та неустойки в загальній сумі 6092,30 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 05 березня 2020 р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В. Кутурланова

________________ В.В.Майданік