КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 754/1836/16 Головуючий у І-й інстанції - Лісовська О.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/9817/2020 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни, діючої в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову Товариство зазначало, що 15 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого останній отримав у позивача кредит у розмірі 1000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Посилаючись на те, що Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим Банк вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість у розмірі 10752, 41 грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Договором б/н від 15.10.2008 року на загальну суму 10752,42 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.11.2019 року заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2016 року скасовано і справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 15.10.2008 року за тілом кредиту у розмірі 680, 96 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378, 00 грн.

У задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за за нарахованими відсотками, пенею, комісією та штрафних санкцій - відмовлено.

В апеляційній скарзі Крилова О.Л., діюча в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Київського апеляційного суд від 03 липня 2020 року дану справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до ч.1 ст. 369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягненнязаборгованості за нарахованими відсотками, пенею та комісією й штрафними санкціями, суд першої інстанції виходив з того, що Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку не містять підпису відповідача, сторонами не було погоджено умови договору щодо нарахування та сплати процентів, пені та штрафів.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК Українидоговори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК Українивстановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, і це було встановлено судом, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.10.2008 року відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 1000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» «55 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Цей договір укладений сторонами шляхом підписання останнім і представником банку анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 засвідчив, що він ознайомився та згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, зобов`язується виконувати ці Умови та Правила і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

З матеріалів справи слідує, що у анкеті-заяві, підписаній ОСОБА_1 15.10.2008 року, зазначена базова процентна ставка за кредитом в розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості (30% річних) та визначено сторонами обов`язок позичальника сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн.+5% від суми позову. У разі порушення позичальником термінів платежів більше ніж 120 днів. Разом з тим,у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені ) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та комісії.

Звертаючись з даним позовом, Банк просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками, а також пеню, комісію та штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, обґрунтовуючи вказані вимоги Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Разом з тим, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) зазначається, що в такому випадку неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту та комісії, надані банком при зверненні до суду з позовом Умови та Правила надання банківських послуг разом із Заявою не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Основними засадами цивільних відносин в ст. 3 ЦК України закріплені, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

За таких обставин, правові підстави для стягнення з відповідача на користь банку пені та комісії, які не визначені в підписаній відповідачем Заяві, відсутні.

Встановлено, що під цими документами, які зазначені в Анкеті-заяві, тобто, в «Умовах та Правилах надання банківських послуг у «ПриватБанку», «Тарифах банку», «Пам`яткою клієнта банку», які визначають такі істотні умови договору, як пеня, комісійні платежі, термін дії договору, а також строки платежів по кредиту (тіла кредита та відсотків) - позичальник не підписувався.

Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами - письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.77).

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПКУ України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Банком не наведено інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов договору, крім тих, що зазначені лише у вище зазначених документах, і з якими, як вважав Банк, позичальник був ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та достовірних доказів того, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», розумів відповідач, підписуючи заяву-Анкету про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанку», а також те, що указані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо пені та комісії, їх розмірів та порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту ПАТ КБ «ПриватБанк» не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16-ц15) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватись як стандартна типова форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують указаних обставин.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 82 ЦПК України).

Надані позивачем «Умови та Правила надання банківських послуг у «Приватбанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого тексту договору.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та комісії.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією, оскільки, як встановлено вище, договірних відносин між сторонами в частині цих зобов`язань у позичальника перед Банком не виникло.

Рішення суду в цій частині відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасовано з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Разом з тим, у анкеті-заяві, підписаній ОСОБА_1 15.10.2008 року, зазначена базова процентна ставка за кредитом в розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості (30% річних), а також обов`язок відповідача щодо сплати штрафів в розмірі 250 грн. +5% від суми позову за порушення терміну сплати будь-яких платежів, в зв`язку з чим рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та штрафів підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

З наданого банком розрахунку слідує, що Банком застосовувалась різна відсоткова ставка: 30% в період з 15.10.2008 року по 31 серпня 2014 року, 34.80% в період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року, 43,20% з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 р. Разом з тим, суду не надано належних доказів про те, що відповідач був повідомлений про зміну відсоткової ставки за користування кредитом, тому колегія суддів вважає необхідним стягнути на користь позивача відсотки за користування кредитом в межах встановлених сторонами 30% на рік.

За таких обставин, підлягає стягненню з відповідача заборгованість за процентами за кредитним договором: за період з 15.10.2008 року по 31 грудня 2015 р. за відсотковою ставкою 30% на рік, що становить 1170, 43 грн. ( 897,84+272,59)

З огляду на викладене, рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягненнязаборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами та в частині стягнення штрафів й судового збору підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за процентами за кредитним договором в сумі 1170, 43 грн. та штрафів в сумі 250 грн. ( фіксована частина) і в сумі 500,12 грн. (процентна складова).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 333 грн. 33 коп.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

За змістом частин 1,2 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 була особиста підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду», в якій було передбачено за несвоєчасне виконання зобов`язань сплату пені, штрафів, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, тощо, не можуть бути підставою для скасування рішення в частині відмови стягнення пені, комісії та штрафів, оскільки така довідка була приєднана Банком до апеляційної скарги, тобто позивачем був порушений порядок подання доказів учасниками справи, визначений статтею 83 ЦПК України, відповідно до вимог частин 1,2 якої сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Повноваження суду апеляційної інстанції передбачені статтею 374 ЦПК України, зокрема ч.1 якої визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 8 даної норми Закону передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Позивачем не надано обґрунтування неможливість подання такого доказу до суду першої інстанції у визначений цивільним процесуальним Законом строк з причин, що не залежали від нього.

Дана справа в провадженні суду перебуває з лютого 2016 року. Зі справи слідує, що подаючи позовну заяву представником позивача висловлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника Банку (а.с.19 т.1). Банком подавались відзив на заяву про перегляд заочного рішення (а.с.83-93 т.1), відповідь на відзив (а.с. 167-177 т.1), також ухвалою районного суду від 15 листопада 2019 року витребувано з АТ КБ « ПриватБанк» письмові докази по справі, проте вказану довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду», підписану відповідачем, суду першої інстанції не надано.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують й не впливають на правильність його постановлення.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 333,33 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, діючої в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, штрафам та в частині стягнення судового збору - скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , (ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299) заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 1170, 43 грн., штрафи в сумі 250 грн. (фіксована частина) і в сумі 500,12 грн. (процентна складова), та 333,33 грн. суми судового збору, а всього підлягає стягненню 2253, 88 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: