21.09.2020 227/2310/20
21 вересня 2020 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Корнєєвої В.В.
при секретарі Коверченковій М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Добропільської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Добропільської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позову позивачи зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько- ОСОБА_3 , який постійно проживав в АДРЕСА_1 та після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді зазначеного житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами. Позивачі зазначають, що їх батько не залишив заповіту, дружина ОСОБА_3 - мати позивачів ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших спадкоємців немає, і тому вони є єдиними спадкоємцями за законом першої черги в рівних частинах. Позивачі зазначають, що вони своєчасно в 1995 році звернулися до Добропільської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтв про право на спадщину їм було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме- договір купівлі-продажу житлового будинку на ім`я батька, посвідчений 22.09.1960 року Добропільською державною нотаріальною конторою за № 3436, оскільки договір був загублений за життя спадкодавця і є тільки нотаріально засвідчена копія.Позивачі також повідомляють, що зверталися до нотаріуса з питання щодо отримання дублікату договору, але нотаріус повідомив про неможливість видачі дублікату договору, так як документи за 1960 рік передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, доступ до якого на теперішній час неможливий в зв"язку із тим, що архів знаходиться в м.Донецьк, який тимчасово не контролюється українською владою. На підставі вищевикладеного, з метою захисту своїх спадкових прав, позивачі просили визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (по 1/2 ідеальної частки для кожного позивача) загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м. з надвірними побудовами та спорудами: Б-1 гараж, В-1 літня кухня, В-ганок, Г-1 сарай, Д погріб, Е-1 гараж, З-вбиральня, И-1 сарай, № 2 огорожа, № 3 ворота, К - колодязь, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 .
Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.06.2020 року за вказаним позовом було відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання, відповідачу надано строк для надання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву подано не було. Згідно ухвали Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 липня 2020 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином, від позивачів в матеріалах справи містяться заяви з проханням проводити розгляд без їх участі, за участю їх представника - адвоката Акульшиної В.Д., позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Від представника позивачів до суду також надійшла заява з проханням провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від представника відповідача до суду також надійшла заява про розгляд справи без його участі, рішення просить винести на розсуд суду.
З врахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні підлягають задоволенню з огляду на наступне:
Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 16 жовтня 1952 року Ганнівською с/р Добропільського району Донецької області, відповідний актовий запис № 44 від 16.10.1952 року (а.с. 19), копія свідоцтва серії НОМЕР_5 , виданого 02 серпня 1975 року Ганнівською с/р Добропільського району Донецької області, відповідний актовий запис № 20 від 02.08.1975 року про укладення шлюбу з ОСОБА_6 (а.с. 19).
З матеріалів справи вбачається, що батько позивачів ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 21 лютого 1995 року м/відділом реєстрації актів громадянського стану м. Добропілля, відповідний актовий запис № 74 від 21.02.1995 року (а.с. 14), мати позивачів ОСОБА_4 також померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 14.01.1986 року міським РАЦС м. Добропілля Донецької області, відповідний актовий запис № 8 від 14.01.1986 року (а.с. 15).
Згідно копії довідки директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське бюро технічної інвентаризації» № 615 від 23.04.2019 року, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстроване (а.с. 22).
Відповідно до довідки директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське бюро технічної інвентаризації» № 613 від 22.05.2019 року, при обстеженні домоволодіння АДРЕСА_1 виявлено, що житловий будинок та всі господарські будівлі на земельній ділянці збудовані до 1992 року (а.с. 23).
З копії довідки директора ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» № 614 від 22.05.2019 року вбачається, що при обстеженні домоволодіння АДРЕСА_1 виявлено розбіжності у адресі будинку: у договорі купівлі-продажу від 22.09.1960 року вказана адреса: АДРЕСА_2 , інвентарну справу за заявою ОСОБА_3 розпочато Красноармійським БТІ 28.10.1985 року з номером будинку 14, вказаний номер є дійсним на цей час, зміна назви вулиці пов`язана з перейменуванням вулиць згідно розпорядження № 32 від 19.02.2016 року (а.с. 24).
Відповідно до довідки № 09/06/20-1 від 09.06.2020 року, виданої в.о. головного архітектора м. Добропілля ОСОБА_8 , у зв`язку з перейменуванням об`єктів топоніміки м. Добропілля, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно договору купівлі-продажу від 22.09.1960 року, на теперішній час має поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 27).
До позовної заяви також додано копію домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , заведеної на ім`я ОСОБА_3 , на якій міститься відмітка, що розпорядженням міського голови від 19.02.2016 № 32 змінено назву АДРЕСА_1 (а.с. 48-50). Зі змісту вказаного документу вбачається, що в зазначеному домоволодінні тривалий час були зареєстровані як спадкодавець та його дружина( з 16.12. 1960р.), так і позивачі по справі, їх чоловіки, але станом на день розгляду справи особи, які були зареєстровані за вищевказаною адресою, були зняті з реєстрації місця проживання. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що починаючи з 16.12.1960 року батьки позивачів безперешкодно користувалися зазначеним будинком та були в ньому зареєстровані.
В матеріалах справи міститься також копія довідки № 645/02-14 від 29.05.2019, видана в.о. завідуючої Добропільської державної нотаріальної контори Гусєвої О.В., згідно якої на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини відкрита спадкова справа № 69/1995 рік до майна померлого батька - ОСОБА_3 . Окрім ОСОБА_1 спадкоємицею відповідно до ст. 1261 ЦК України є інша донька померлого - ОСОБА_2 . До складу спадкового майна входить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 20).
На виконання ухвали суду від 10 липня 2020 року Добропільською державною нотаріальною конторою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було надано до суду засвідчену належним чином копію спадкової справи № 69/1995 рік до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 77-107). Судом встановлено, що ОСОБА_1 29.03.1995 року дійсно звернулася до Добропільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_3 , зазначивши також про наявність іншого спадкоємця - сестри ОСОБА_2 (а.с. 78). 29 березня 1995 року на підставі заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів до охорони спадкового майна державним нотаріусом Першої нотаріальної контори Молодняк О.В. було складено акт опису спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , який проживав в АДРЕСА_1 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 83-86).
В той же час, з матеріалів справи вбачається, що постановою державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори Гусєвої О.В. № 348/02-31 ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі дублікату договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.09.1960 року за реєстром № 3434, в зв`язку з тим, що 12.12.2013 року за описом № 2 (справ тривалого зберігання (понад 10 років) договори відчуження житлових будинків та їх часток за 1960 рік передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, доступ до яких на теперішній час неможливий, тому що вони залишилися в м. Донецьку, тобто на тимчасово окупованій території України (а.с. 105).
З матеріалів спадкової справи вбачається, що 28 травня 2020 року позивачі звернулися до Добропільської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 106). Згідно постанови державного нотаріуса Другої Добропільської державної нотаріальної контори Гусєвої О.В. № 354/02-31, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_3 , яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами було запропоновано надати нотаріальній конторі правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок або дублікат правовстановлюючого документа, проте надати вказаний документ у спадкоємиці немає можливості в зв`язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документа було загублено за життя спадкодавця, а в отриманні дублікату спадкоємцям відмовлено постановою № 348 від 27.05.2020 року через те, що документи передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, доступ до якого на теперішній час неможливий (а.с. 107).
Тобто, матеріалами справи дійсно підтверджено той факт, що спадкоємці, які є позивачами у справі, у встановлений законодавством строк звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не мають змоги оформити свої спадкові права в зв`язку з тим, що у них відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок і у видачі дублікату вказаного документа їм було відмовлено відповідною постановою нотаріуса.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного:
Матеріалами справи встановлено, що спадковий житловий будинок спадкоємцем ОСОБА_3 було придбано у 1960 році.
Згідно з ч.1 ст.226 ЦК УРСР 1963 р. жилий будинок (або частина його), що є особистою власністю громадянина або подружжя, яке проживає спільно, і їх неповнолітніх дітей, може бути предметом договору купівлі-продажу з додержанням статей 101 і 102 цього Кодексу, а також при умові, що від імені продавця, його дружини і їх неповнолітніх дітей не провадилось продажу більше як одного будинку (або частини його) протягом трьох років, за винятком продажу будинків, придбаних через шлюб або спадкування.
Відповідно до ст.227 ЦК УРСР 1963 р. договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
З наданої копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.09.1960 року вбачається, що його було посвідчено державним нотаріусом Добропільської державної нотаріальної контори Дєєвою Т.Г., але у встановленому законодавством порядку не було проведено реєстрацію придбаного будинку в БТІ Добропільської міської ради.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і питання щодо спадкування його майна регулювалося Цивільним кодексом УРСР, який втратив чинність з 01.10.2004 року згідно Закону № 435-IV. Відповідно до норм ст.ст.524-549 ЦК УРСР спадкоємство здійснювалося за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоєм цеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачи з дотриманням встановленого законом строку звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, на підставі яких було відкрито спадкову справу № 69/1995 Добропільською державною нотаріальною конторою. Таким чином, з боку позивачів були зроблені всі дії щодо прийняття та оформлення спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 .
В той же час, відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно( будинок) та неможливість отримання дублікату цього документу із архіву, який знаходиться в м.Донецьк, в зв"язку із тим, що м.Донецьк тимчасово не контролюється українською владою та знаходиться в зоні проведення АТО, перешкоджає позивачам в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом.
Станом на день звернення позивачів до суду питання щодо спадкування регулюється Цивільним кодексом України вредакції закону № 435-IV.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України в редакції, чинній на момент розгляду справи, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Між тим, згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином, як Цивільний кодекс УРСР, норми якого діяли на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , так і Цивільний кодекс України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, встановлює, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, і до складу спадщини належать всі права та та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини першої статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317Цивільного кодексуУкраїни (далі за текстом - ЦК України).
Відповідно ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Стаття 321 ЦК України, закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Зі змісту цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Пленум ВСУ в постанові № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.
В судовому засідання також було встановлено, що інші спадкоємці перщої черги, окрім позивачів, які мають право на спадщину після смерті ОСОБА_3 відсутні, що підтверджується копією спадкової справи № 69/1995, яка була надана на запит суду в.о. завідуючою Добропільською державною нотаріальною конторою, завідуючою другої Добропільської державної нотаріальної контори Гусєвою О.В. ( вих № 665/02-14 від 31.08.2020 року)(а.с.77-108).
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що починаючи з 22.09.1960 року спадкодавець ОСОБА_3 придбав за договором купівлі-продажу будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_3 ), що підтверджується як нотаріально посвідченою копією зазначеного договора купівлі-продажу, так і іншими доказами по справі, а саме копією домової книги, з якої вбачається, що ОСОБА_3 , його дружина та їх діти(позивачі по справі) були зареєстровані в даному будинку, а також тим фактом, що спадкодавець разом із своєю сім"єю безперешкодно користувався придбаним будинком, і за період часу з 1960 року до дня розгляду справи судом жодна особа не звернулася до суду щодо оспорювання прав власності ОСОБА_3 на цей будинок. Судом встановлено також, що за життя право власності спадкодавця на цей будинок не було зареєстровано в БТІ, як того вимагав закон, але зазначена обставина, на думку суду, не може бути перешкодою, для спадкування зазначеного будинку позивачами.
Указом в.о. президента України, голови Верховної ради України Олександра Турчинова від 14.04.2014 року № 405/2014 було оголошено про початок антитерористичної операції на сході України, яка триває й досі. Таким чином, станом на день розгляду справи м.Донецьк перебуває в зоні проведення АТО, і отримати копію вищезазначеного договору купівлі-продажу з Донецького обласного архіву не має можливості.
Оскільки відсутність правовстановлюючого документу на будинок та неможливість отримання його дублікату перешкоджає позивачам оформити право на спадщину в позасудовому порядку, з врахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідач по справі - Добропільська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд приходить до виснвоку про те, що необхідне захистити порушене право позивачів та визнати за ними право власності на спадкове майно, надавши їм, таким чином, можливість реалізовати своє справо на отримання спадку після смерті батька ОСОБА_3 .
Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, представник позивачів адвокат Акульшина В.Д. в своїй заяві від 10.07.2020 року просить витрати по справі залишити за позивачами(а.с.67), в зв"язку із чим, суд приходить до висновку про можливість залишення понесених витрат щодо сплати судового збору за позивачами.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 15, 328, 1216, 1218, 1258, 1261 ЦК України, ст.ст. 4,13, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Добропільської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м. з надвірними побудовами та спорудами: Б-1 гараж, В-1 літня кухня, В-ганок, Г-1 сарай, Д- погріб, Е-1 гараж, З-вбиральня, И-1- сарай, № 2- огорожа, № 3- ворота, К- колодязь, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м. з надвірними побудовами та спорудами: Б-1 гараж, В-1 літня кухня, В-ганок, Г-1 сарай, Д- погріб, Е-1 гараж, З-вбиральня, И-1- сарай, № 2- огорожа, № 3 -ворота, К- колодязь, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 .
Судові витрати по справі залишити за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до Донецького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивачі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн НОМЕР_9 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

Представник позивача - адвокат Акульшина Віра Дмитрівна, адреса: Донецька область, м. Добропілля, пров. Європейський, 10;

Відповідач - Добропільська міська рада, , адреса: Донецька область, м. Добропілля, вул. Першотравнева, 83.

Суддя В.В. Корнєєва

21.09.2020