Справа № 442/7354/19 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/811/687/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

секретаря: Симець В.І.

з участю: представника апелянта Сивика А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.10.2016 по 07.08.2019 в розмірі 544358,15 гривень, а також середній заробіток за час невиконання рішення суду в розмірі 39671,60 грн. та середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.12.2015 по 06.10.2016 в розмірі 3396,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що в період часу з 02.06.2014 року по 16.12.2015 року він працював на посаді начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду у Львівській області ВП «Держенергонагляд у Західному регіоні» ДП «НЕК «Укренерго». Наказом про припинення трудового договору №194-к від 16.12.2015 його було незаконно звільнено із займаної посади в заявку зі змінами в організації виробництва і праці, згідно п.1 ст.40 КЗпП України. У відповідності до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.10.2016 у справі №442/61/16-ц визнано незаконним і скасовано наказ про припинення трудового договору №194-к від 16.12.2015, поновлено його на посаді начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду у Львівській області ВП «Держенергонагляд у Західному регіоні» ДП «НЕК «Укрненерго» та переведено на посаду начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду у Львівській області інспекції Держенергонагляду у Західному регіоні ВП «Головдерженергонагляд» ДП «НЕК «Укренерго», а також стягнуто з ДП «НЕК «Укренерго» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 106070,20 грн. Постановою Верховного суду України від 07.08.2019 рішення апеляційного суду Львівської області від 23.02.2017 скасовано, а вищевказане рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.10.2016 в частині скасування наказу на звільнення, поновлення, переведення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено в силі. На виконання вказаної вище постанови Верховного Суду України, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області та постанови державного виконавця у виконавчому провадженні №59939548 від 03.09.2019 відповідачем видано наказ №1266-к від 11.09.19, яким виконано задоволені позовні вимоги щодо поновлення його на посаді та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі, встановленому судом І інстанції. З даним наказом його було ознайомлено 17.09.2019, внаслідок чого саме 17.09.2019 закінчив свій перебіг термін вимушеного прогулу. Добровільної виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу не отримав, а тому змушений звертатись до суду для захисту своїх прав.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.10.2016 по 07.08.2019 в розмірі 544358,15 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за час невиконання рішення суду в розмірі 39671,60 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.12.2015 по 06.10.2016 в розмірі 3396,88 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 8811,40 гривень судових витрат в дохід держави.

Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго».

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема покликається на те, що в частині вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17.12.2015 року по 06.10.2016 року в розмірі 3 396, 88 грн. є всі підстави для закриття провадження у справі відповідно до ст.. 255 ЦПК України, оскільки рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 06.10.2016 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов`язано стягнути з ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» 106 070, 20 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17.12.2015 року по 06.10.2016 року. Дане рішення на було законної сили і виконане відповідачем частині сплати середнього заробітку. Також вважає, що судом не взято до уваги той факт, що позивач розрахував період стягнення середнього заробітку з 08.08.2019 року по 16.09.2019 року, в той час як «НЕК «Укренерго» поновило його на посаді наказом №1206-к від 11.09.2019 року.

Враховуючи наведене просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно з ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання середнього заробітку в повному розмірі за період з 07.10.2016 року по 07.08.2019 року, з 17.12.2015 по 06.10.2016 року та на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу за час невиконання рішення суду, оскільки на виконання постанови Верховного суду України від 07.08.2019 року відповідачем видано наказ щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді, однак не виплачено середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на таке.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України).

Згідно із частиною 2 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст.ст. 2-1, 5-1 КЗпП України держава забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин, крім цього, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Матеріалами справи та судом встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.10.2016 року, визнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження) про припинення трудового договору №194-к від 16.12.2015, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду у Львівській області ВП «Держенергонагляд у Західному регіоні» ДП «НЕК «Укренерго» з 17.12.2015 та зобов`язано Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» перевести ОСОБА_1 на посаду начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду у Львівській області інспекції Держенергонагляду у Західному регіоні ВП «Головдерженергонагляд» ДП «НЕК» Укренерго», у випадку відсутності на момент поновлення посади ачальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду у Львівській області ВП «Держенергонагляд у Західному регіоні» ДП «НЕК «Укренерго» зобов`язано Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» здійснити з 17.12.2015 поновлення та переведення ОСОБА_1 на посаду начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду у Львівській області інспекції Держенергонагляду у Західному регіоні ВП «Головдерженергонагляд» ДП «НЕК» Укренерго». У випадку відсутності на момент поновлення посади начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду у Львівській області ВП «Держенергонагляд у Західному регіоні» ДП «НЕК «Укренерго» та відсутності посади начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду к Львівській області інспекції Держенергонагляду у Західному регіоні ВП «Головдерженергонагляд» ДП «НЕК» Укренерго», зобов`язано відповідача Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» здійснити з 17.12.2015 року формальне поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду у Львівській області інспекції ВП «Держенергонагляду у Західному регіоні» ДП «НЕК» Укренерго» та перевести ОСОБА_1 на посаду начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду у Львівській області інспекції Держенергонагляду у Західному регіоні відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» ДП «НЕК» Укренерго». Стягнуто з Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 106070,20 грн. Стягнуто з Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 грн. в зв`язку з незаконним звільненням. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23.02.2017 вищевказане рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 07.08.2019 рішення апеляційного суду Львівської області від 23.02.2017 скасовано, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.10.2016 змінено, виключено з резолютивної частини рішення наступне: У випадку відсутності на момент поновлення посади начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду у Львівській області ВП «Держенергонагляд у Західному регіоні» ДП «НЕК «Укренерго» зобов`язано ДП «НЕК «Укренерго» здійснити з 17.12.2015 поновлення та переведення ОСОБА_1 на посаду начальника Стрийського відділення інспекції Держенергогагляду у Львівській області інспекції Держенергонагляду у Західному регіоні ВП «Головдерженергонагляд» ДП «НЕК «Укренерго». У випадку відсутності на момент поновлення посади начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду у Львівській області ВП «Держенергонагляд у Західному регіоні» ДП «НЕК «Укренерго» та відсутності посади начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду к Львівській області інспекції Держенергонагляду у Західному регіоні ВП «Головдерженергонагляд» ДП «НЕК» Укренерго», зобов`язати відповідача Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» здійснити з 17.12.2015 формальне поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду у Львівській області інспекції ВП «Держенергонагляду у Західному регіоні» ДП «НЕК» Укренерго» та перевести ОСОБА_1 на посаду начальника Стрийського відділення інспекції Держенергонагляду у Львівській області інспекції Держенергонагляду у Західному регіоні відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» ДП «НЕК» Укренерго». (а.с. 6-13)

Наказом №1206-к від 11.09.2019 року скасовано наказ відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Західному регіоні державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 16.12.2015 року №194-к «Про звільнення з роботи». ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Стрийського відділення Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області відокремленого підрозділу «Держенергонагляд у Західному регіоні» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» з 17.12.2015 року. Переведено ОСОБА_1 на посаду начальника Стрийського відділення Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Західному регіоні відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» - старшого державного інспектора з енергетичного нагляду з 17.12.2015 року. З наказом позивач ознайомлений 17.09.2019 року.

Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату. А саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який вирішує трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Колегія суддів виходить з того, що вимушений прогул це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (пункт 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають врахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Такий правовий висновок наведений Верховним Судом України у постанові від 14.09.2016 року у справі № 523/18850/14-ц.

При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді (п. 3 Розділу ІІІ Порядку).

Згідно із абзацом 1 п. 10 Порядку в випадках підвищення тарифних ставок i посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так i в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Враховуючи наведене та судове рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді, суд першої інстанції вірно виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 із займаної посади було визнано незаконним, судовим рішенням він поновлений на посаді, а відтак йому належать до виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що позивач розрахував період стягнення середнього заробітку з 08.08.2019 року по 16.09.2019 року, в той час як «НЕК «Укренерго» поновило його на посаді наказом №1206-к від 11.09.2019 року, оскільки позивач ознайомився з наказом про поновлення на роботі лише 17.09.2019 року та 16.09.2019 року відповідач почав нараховувати йому заробітну плату.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зробленого судом першої інстанції.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12.10.2020 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.І.