Справа № 307/1146/20
Провадження № 2/307/1065/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Ком`яті Н.А.

з участю представника позивача Петрик В.В.

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, в режимі відеоконференції з приміщення Бориспільського міськрайонного суду, цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Тячівський районний відділ ДВС Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення аліментів, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення пені за невиплачені аліменти,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат в інтересах ОСОБА_3 - Петрик В.В. звернувся до суду з первісним позовом про стягнення аліментів, а 16.06.2020 р. ОСОБА_4 подала до суду зустрічну позовну заяву.

Ухвалою Тячівського районного суду від 18.06.2020 р. позовні вимоги первісного та зустрічного позовів були об`єднанні в одне провадження.

Адвокат в інтересах ОСОБА_3 - Петрик В.В. посилається на те, що 24.06.2019 р. Дарницьким районним судом м. Києва було ухвалено рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_5 у розмірі 4000 гривень, до досягнення ним повноліття.

Вказане рішення набрало законної сили та 02.08.2019 р. виконавчий лист був пред`явлений для примусового виконання в органи ДВС.

ОСОБА_3 не заперечує щодо виконання рішення суду та намагається сплачувати аліменти, але вважає, що є всі підстави звільнення його від сплати аліментів за певний період у зв`язку з тим, що в період з 12.05. по 01.11.2019 року син проживав разом з ним у АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2019 р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відібрання дитини.

Згідно акту державного виконавця від 01.11.2019 року вищевказане судове рішення було виконано та повернуто ОСОБА_6 його матері.

Оскільки в період з 12.05. по 01.11.2019 року син позивача проживав разом з ним та оскільки було встановлено суму аліментів у розмірі 4000 гривень для достатнього забезпечення малолітньої дитини, всебічного та гармонійного розвитку такої, такі аліменти підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_4 , починаючи з 12.05. по 01.11.2019 на користь ОСОБА_7 .

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_5 , місце проживання якого рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.04.2018 р. визначено разом з ОСОБА_9 .

Вона забезпечувала сина всім необхідним, вживала заходів належного медичного обслуговування, дитина відвідувала підготовчі заняття в дитячий садочок, за її власні заощадження вони разом відпочивали у Єгипті та Мілані .

В той час як батько ОСОБА_12 один раз на тиждень або два рази на місяць відвідував сина та проводив з ним час у вихідний день.

Добровільно аліменти на утримання сина позивач не сплачував, тому в жовтні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва про стягнення аліментів.

Рішенням суду з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти в розмірі 4000 гривень щомісячно.

12.05.2019 р. ОСОБА_3 приїхав до м. Жмеренки Вінницької області, де відповідачка відпочивала разом сином, та попросив надати можливість йому по спілкуватися з ним. Після цього позивач фактично викрав у неї дитину, вимкнув мобільний телефон, зник у невідомому напрямку та на звернення повернути сина не реагував.

15.07.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва було вирішено відібрати у ОСОБА_3 дитину та негайно повернути ОСОБА_13 .

Не зважаючи на рішення суду позивач продовжував приховувати сина, тому ОСОБА_14 звернулася до Подільського районного суду м. Києва про оголошення в розшук ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

На сьогоднішній день триває досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000296 органом досудового розслідування - ГУНП у Вінницькій області за ознаками злочинів, передбачених ст. 146 ч. 2 та ст. 382 ч. 3 КК України.

01.11.2019 р. при проведенні слідчим обшуку у домоволодінні позивача та здійсненні державними виконавцями дій в рамках примусового відібрання у нього дитини та передачу матері було фактично виконанню рішення суду та передано сина.

Відтак, посилання ОСОБА_3 на звільнення його від обов`язку сплачувати аліменти у період з 21.05. по 01.11.2019 р. та стягнення з неї аліментів за цей період не заслуговує на увагу, оскільки в цей період і по сьогоднішній день діяли рішення судів про проживання сина з матір`ю та відібрання його від батька. Самочинна зміна місця проживання дитини з боку батька не є наслідком перегляду обов`язків платника аліментів.

ОСОБА_3 продовжує не виконувати рішення суду про стягнення аліментів, а тому ОСОБА_4 була змушена звернутися до органів державної виконавчої служби про примусове стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Наразі Тячівським РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснюється примусове виконання рішення суду в межах виконавчого провадження № 59696499.

Незважаючи на це, позивач ухиляється від сплати аліментів.

Відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця Тячівського РВ ДВС від 01.06.2020 р. заборгованість ОСОБА_3 станом на 01.06.2020 р. становить 70100 гривень.

Всього за весь період (більше ніж за півтора року) позивачем сплачено 5900 грв., з яких у квітні 2020 року декількома платежами 3900 грв., та в травні 2020 року - 2000 грв.

Позивач занесений до Єдиного реєстру боржників, а в межах виконавчого провадження 59696499 відносно нього виконавцем встановлено тимчасові обмеження.

Відносно позивача внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України.

Позивач є достатньо матеріально забезпечений, щоб сплачувати аліменти, оскільки є директором та кінцевим бенефіціаром ТОВ СП ІНВЕСТ ГРУП. З довідки наданої ним до Київського апеляційного суду вбачається, що за І та ІІ квартали 2019 р. йому була нарахована заробітна плата у розмірі 25200 гривень, має у власності дві земельні ділянки, пересувається на автомобілі марки «Mercedes-Benz», н/з НОМЕР_1 , який зареєстрований на матір, та орендує будинок у с. Гатне Києво-Святошинського району.

У зв`язку з чим, просить стягнути з позивача 70100 грв. нарахованої пені від суми заборгованості.

Представник відповідачки у судовому засіданні підтримав зустрічний позов посилаючись на обставини викладені в ньому, та просив відмовити у задоволенні первісного позову. Пояснив, що у вересні 2020 року ОСОБА_3 повністю погасив заборгованість по аліментах.

Представник третьої особи Тячівського районного відділу ДВС Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківсь), яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 04.04.2018 р. Дарницьким районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким шлюб зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 31 січня 2015 року, актовий запис № 85 між ОСОБА_3 та ОСОБА_15 розірвано, та визначено місце проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю, ОСОБА_16 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.06.2019 р., яке постановою Київського апеляційного суду залишено без змін, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, щомісячно, починаючи з 25.10.2018 р., до досягнення дитиною повноліття.

Сторонами справи визнається обставина, що з 12.05. по 01.11.2019 р. син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав разом з позивачем ОСОБА_17 .

Однак, законність підстав та порядок проживання дитини з батьком за вказаний період були оскарженні матір`ю дитини - ОСОБА_4 до Дарницького районного суду м. Києва, 15.07.2019 року. Предметом вказаного позову стала поведінка батька ОСОБА_3 , який 12.05.2019 року приїхав до м. Жмеринка Вінницької області та незаконно забрав дитину і перевіз по місцю свого проживання у Закарпатську область.

Рішенням суду від 15.07.2019 р. позов було задоволено частково, відібрано дитину від ОСОБА_3 та повернуто її матері - ОСОБА_13 . Це рішення було виконано 01.11.2019 року.

Отже у період з 12.05. по 01.11.2019 р. ОСОБА_3 утримував у себе сина ОСОБА_6 всупереч рішенню суду, яким було визначено місце проживання дитини з матір`ю та без згоди ОСОБА_18 .

Позивач ОСОБА_3 у первісному позові просить звільнити його від заборгованості по аліментах на утримання сина ОСОБА_19 , що утворилася за період з 12.05. по 01.11.2019 року, але у вказаний період дитина проживала разом з батьком без будь-яких правових підстав, домовленості між сторонами щодо зміни місця проживання сина, чи дозволу з боку матері ОСОБА_4 , з якою рішенням суду було визначено місце проживання дитини, не було.

Статтею 155 ч.ч. 1, 2 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За таких обставин підстави для звільнення позивача від сплати аліментів визначених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.06.2019 р. та стягнення аліментів з відповідачки на його користь відсутні.

Визначені рішенням суду аліменти на утримання дитини ОСОБА_20 не сплачує.

Так, із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Тячівського районного відділу ДВС Південно-Західного управління Міністерства юстиції від червня 2020 року стверджено, що станом на 01.06.2020 р. сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів за ОСОБА_20 становить 70100 гривень.

Згідно статей 180, 181 ч.ч. 1-3 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 статті 196 цього ж кодексу у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Однак відповідач не зазначив жодних поважних причин, які б йому перешкоджали своєчасно сплачувати аліменти та не надав жодних доказів, які б свідчили про наявність вище зазначених причин.

Із постанови Великої Палати Верховного Суду N 333/6020/16-ц від 03.04.2019 року вбачається, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду № 522/6889/15-ц від 02 вересня 2019 року викладено позицію, за якою відповідно до частини першої статті 196 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і зроблено висновок, що «за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів».

Виходячи з вищевказаних положень суд вважає, що неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка суми несплачених ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина, за кожен день прострочення з 01.12.2018 року по 31.03.2020 року становить 154290 гривень.

Враховуючи норми ст. 196 СК України, якими передбачено, що розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості по аліментам, суд вважає правильним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 70100 гривень, тобто 100% заборгованості, яка не була погашена на час звернення ОСОБА_4 до суду із цим позовом.

Докази по наявність підстав для застосування ч. 2 ст. 196 ОСОБА_3 суду не надав.

Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 141 цього ж кодексу визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з ОСОБА_3 до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840.80 гривень за подання первісного позову про стягнення аліментів, та 840.80 гривень по зустрічному позову про стягнення неустойки.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 188, 196, 197 СК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 до спеціального фонду Державного бюджету України 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_3 , 70100 (сімдесят тисяч сто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 до спеціального фонду Державного бюджету України 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 21.09.2020 року.

Головуючий: В.І. Гримут