Справа № 148/190/20
Провадження № 22-ц/801/1706/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітнього позивача, адвоката Дунаєва Івана Борисовича

на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Саламахи О.В. повний текст якого складено 16 липня 2020 року

в справі №148/190/20

за позовом законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_1 (позивач)

до Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, Тульчинської районної державної адміністрації, (відповідачі),

із участю Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (третя особа)

про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 , як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , звернулася в її інтересах до районного суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В обґрунтування позову посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після смерті якого спадкоємцем є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_4 був членом КСП "Колос" (СТОВ "Колос") с. Зарічне Тульчинського району, у зв`язку з чим, 18.07.2002 виконкомом Зарічненської сільської ради йому видано майновий сертифікат. Будучи членом КСП "Колос" ОСОБА_4 набув також право на земельну частку (пай), однак сертифікат на право на земельну частку (пай) до складу спадщини включено не було.

З метою вирішення даного питання законний представник неповнолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, у якій просила надати інформацію про те, чи був включений ОСОБА_4 до списку пайовиків КСП "Колос", на що отримала відповідь, що дана особа до списків розпаювання КСП "Колос" включеною не була.

Відповідно до протоколу засідання правління колгоспу ім. Калініна с. Зарічне від 26.08.1986 вирішено рекомендувати загальним зборам прийняти ОСОБА_4 в члени колгоспу. Відповідно до протоколу загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім. Калініна (з 18.02.1994 - КСП "Колос") с. Зарічне від 09.12.1986, вирішено прийняти ОСОБА_4 в члени колгоспу. Отже, з 09.12.1986 ОСОБА_4 став членом колгоспу ім. Калініна (з 18.02.1994 - КСП "Колос"). Протоколом звітно-виборчих зборів членів КСП "Колос" від 14.02.1996 затверджено список по паюванню землі у загальній кількості 666 чоловік.

Згідно протоколу загально-звітних зборів КСП "Колос" с. Зарічне від 15.01.1997 вирішено виключити ОСОБА_4 з членів КСП за систематичні прогули і п`янку під час роботи. Отже, ОСОБА_4 вибув із членів КСП "Колос" лише 15.01.1997.

Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Колос" видано 11.04.1994. За таких обставин, хоча ОСОБА_4 і не був включений до списку розпаювання земель, проте на час видачі державного акту на право колективної власності на землю був членом КСП "Колос", а відтак набув право на земельну частку (пай) в розмірі 2,51 га, так само як інші члени КСП.

Вважає, що оскільки ОСОБА_4 належав до членів КСП і мав право на земельну частку (пай), то дане право успадкувала ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом.

Просила визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) в розмірі 2,51 в умовних кадастрових гектарах, яка виділялася на момент розпаювання КСП "Колос" с. Зарічне Тульчинського району Вінницької області для ведення сільськогосподарського виробництва, розташованого на території Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із судовим рішенням, законний представник неповнолітнього позивача ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Дунаєва І.Б., подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення та ухвали нове про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що оскільки на час паювання земель КСП «Колос» с. Зарічне ОСОБА_4 , належав до членів цього підприємства, та мав право на земельну частку (пай), невнесення його до списків пайовиків, що додаються до Державного акту не може позбавити спадкоємця на право на земельну частку (пай).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Зарічненська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Дунаєв І.Б. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Інші учасники справи, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, своїх представників з належно оформленими повноваженнями до суду не направили, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених частини 2 статті 16 ЦК України, є визнання права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (копія) серії НОМЕР_1 , виданого Зарічненською сільською радою Тульчинського району Вінницької області (а.с. 12).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.04.2017 (а.с. 13), після смерті ОСОБА_4 спадщину, зокрема, майнові паї у СТОВ "Колос" та грошові вклади, прийняла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії протоколу № 8 засідання правління колгоспу ім. Калініна с. Зарічне від 26.08.1986 (а.с. 15-17), рекомендовано загальним зборам прийняти ОСОБА_4 в члени колгоспу.

Відповідно до копії протоколу № 4 засідання правління членів колгоспу ім. Калініна с. Зарічне від 09.12.1986 (а.с. 19-21), вирішено прийняти ОСОБА_4 в члени колгоспу.

Протоколом № 1 від 14.02.1996 (а.с. 22-24) засідання членів колгоспу, затверджено списки по паюванню землі.

Протоколом (а.с. 23-24) засідання членів колгоспу, вирішено затвердити списки про паювання земельних ділянок, які додаються на 9-ти сторінках 281 чоловік працюючих і на 17-ти сторінках 385 чоловік пенсіонерів.

Відповідно до копії списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) (а.с. 29-31), згідно виданих сертифікатів по КСП "Колос", ОСОБА_4 до даного списку не був включений.

Згідно протоколу загальних зборів КСП "Колос" № 1 від 15.01.1997 (а.с. 25-27), вирішено виключити ОСОБА_4 із членів КСП за систематичні прогули і п`янку.

Відсутність ОСОБА_4 у списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) підтверджується також листом Відділу у Тульчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 44/148-18 від 15.02.2018 (а.с. 14).

Відповідно до копії спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 98-155), з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для визнання за спадкоємцем ОСОБА_2 права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, оскільки спадкодавець такого права за життя не набув.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції й відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ), передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до положень статей 22, 23 ЗК України в редакції від 22 червня 1993 року, та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного Кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

Судом першої інстанції встановлено, що за життя ОСОБА_4 не звертався до відповідного підприємства чи інших організацій щодо невключення його до списку розпаювання земель КСП й не оскаржував дій підприємства, в тому числі в судовому порядку, щодо невключення його до цих списків, чи іншим чином не порушував питання про виділення йому земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючого документу на неї.

Твердження позивача про те, що Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Колос" був виданий 11.04.1994, жодними належними доказами не підтверджено, оскільки в матеріалах справи такий Державний акт відсутній.

Звертаючись до суду із позовом, законний представник неповнолітнього позивача ОСОБА_1 просила визнати за спадкоємцем право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, оскільки вважає, що ОСОБА_4 належав до членів КСП «Колос» та мав право на земельну частку (пай), а відтак таке право має його спадкоємець.

Колегія суддів зазначає, що позивач має довести, що право, яке вона просить визнати за у порядку спадкування, спадкодавець ОСОБА_4 набув за життя.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті - статтях 1216, 1218 ЦК України.

Отже спадкоємець ОСОБА_2 має право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини.

Встановивши, що спадкодавець ОСОБА_4 до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) включений не був, суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_2 у порядку спадкування права власності на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 мав право на земельну частку (пай), оскільки на час паювання земель КСП «Колос» с. Зарічне належав до членів цього підприємства, а невнесення його до списків пайовиків, що додаються до Державного акту не може позбавити спадкоємця на право на земельну частку (пай).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не обґрунтовано в чому полягають порушення її прав Зарічненською сільською радою Тульчинського району Вінницької області.

Так, відповідно до статті 83 Земельного кодексу України визначено, що до земель комунальної власності відносяться землі, розташовані в межах населених пунктів. Натомість органом, уповноваженим державою на розпорядження землями сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності на території Вінницької області (та знаходяться за межами населених пунктів), є Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Відтак Зарічненська сільська рада Тульчинського району Вінницької області на даний час не є розпорядником земель запасу, що можуть бути надані особам, право яких на земельну частку (пай) було порушено, та на яку претендує спадкоємець ОСОБА_2 , а тому з огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд вважає, що територіальна громада в особі сільської ради є неналежним відповідачем у справі.

Отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно дослідивши обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , як законного представника неповнолітнього позивача, адвоката Дунаєва Івана Борисовича залишити без задоволення, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 липня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

І.В. Міхасішин