КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7050/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сержанюка А.С., Семенюк Т.А.,

за участю секретаря Потоцької О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа-Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,-

встановив:

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком - ОСОБА_1 за його місцем проживання та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 гривень щомісячно, з урахуванням індексації до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 26.09.2009 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Бродівського районного управління юстиції Львівської області про що зроблено відповідний актовий запис за № 160 від 26.09.2009 року. Від шлюбу Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з Відповідачем не склалося. Шлюбні відносини Сторони не підтримують досить довгий час. Втрачено духовний та фізичний зв`язки між ними. З 28.07.2017 року Сторони не проживають разом. Тож, фактично шлюбні стосунки припинені, спільного господарства Сторони не ведуть, відсутній спільний бюджет, збереження шлюбу неможливе також і з причини того, що між Сторонами відсутнє почуття любові та взаєморозуміння. У сторін відсутнє обоюдне бажання зберегти сім`ю. Таким чином, подальше спільне життя подружжя із збереження шлюбу, Позивач вважає неможливим, та таким, що суперечить інтересам Сторін, оскільки, сім`я розпаслась остаточно і шанси її збереження втрачено.

Також позивач просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 , оскільки сторони до теперішнього часу не дійшли згоди щодо визначення місця проживання сина. Свої позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини позивач мотивує тим, що позивач працює вчителем в загальноосвітній школі № 126 м. Києва, його робочий день триває з 9:00 до 13:15, субота та неділя вихідні дні, відпустка, а рік 67 днів, тому він має час відводити дитину до дитячого садочка або школи, займатися із ним, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Позивач має власне житло та стабільний не малий дохід, яким може у повному обсязі створити всі обхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В той час, як відповідачка не має власного окремого житла (наразі проживає разом з братом, якому 23 роки та який не є одруженим) та не має можливості приділити увагу сину. При цьому, відповідачка має намір змінити місце проживання дитини та відвести сина на постійне місце проживання до її батьків у село. Щодо позивача, то останній має стабільний дохід, графік роботи позивача дозволяє постійно піклуватись про сина, за місцем проживання батька створено кращий комфорт для проживання, виховання та розвитку дитини. Дитина має тісний психо-емоційний зв`язок з батьком. Позивач піклується про здоров`я сина, систематично проводить йому медичне обстеження, в період захворювання дитини, здійснює всі необхідні заходи щодо найшвидшого одужання дитини, перебуває з ним на лікарняному, відвідує лікарів. Здійснює підготовку дитини до школи. Таким чином, проживання сина разом з батьком Позивачем у справі відповідає інтересам дитини.

Щодо стягнення аліментів, то позивач зазначає, оскільки позивач не приймає участі в утриманні сина, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та враховуючи те, що позивач витрачає на утримання спільної дитини близько 6 000,00 гривень, то з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 3 000,00 гривень.

28 лютого 2019 року відповідач подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила розірвати шлюб укладений 26 вересня 2009 року між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 ; визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_2 за місцем її проживання; стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі ј частині від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, щомісячно.

Зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що між ОСОБА_2 , та відповідачем ОСОБА_1 26 вересня 2009 року було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС Бродівського районного управління юстиції Львівської області. Докази підтвердження цих обставин є в матеріалах справи. Від цього шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 вважає позовні вимоги свого чоловіка - ОСОБА_1 необґрунтованими (в частині визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини). Так, твердження відповідача що позивачка не піклується про дитину, відвідує нічні клуби, бари, що не відповідає дійсності. Щодо невідповідності санітарно-гігієнічним умовам проживання та виховання дитини за місцем проживання та мешкання мами, то це також не відповідає дійсності, оскільки батьки позивачки (відповідача за первісним позовом) здійснюють у будинку в м. Боратин Бродівського району ремонт, про що свідчать фото оселі. Також в будинку по АДРЕСА_1 зроблений новий ремонт у всіх кімнатах, підтвердженням чого є фото як кімнат в будинку, так і вигляду помешкання ззовні. Підтвердженням достатнього матеріального забезпечення, добрих житлово- побутових умов, створення належних умов для спільного проживання, навчання та розвитку дитини разом з матір`ю ОСОБА_2 також є Акт обстеження умов проживання матері - ОСОБА_2 , складений комісією служби у справах дітей: Бродівської РДА. Таким чином, позивач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів з неї на його утримання, беручи до уваги ті обставини, що мають істотне значення, зокрема врахувати інтереси малолітнього сина ОСОБА_3 .

Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу, то позивач за зустрічним позовом зазначає, що на теперішній час подружні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам, а також, як слідує з первісного позову, ОСОБА_1 не бажає зберегти шлюб і наполягає на його розірванні. Таким чином, позивач (відповідач за первісним позовом) проти розірвання шлюбу не заперечує, подальше спільне проживання вважає, з огляду на вищевказані обставини, неможливе, оскільки в сім`ї склалась психологічна несумісність, що призводить до постійних конфліктів. Позивач (відповідач за первісним позовом) вважає, що надання терміну для примирення є недоцільним.

Крім того, позивач за зустрічним позовом також просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з матір`ю за її місцем проживання та посилається на те, що на даний момент, ОСОБА_4 проживає (з жовтня 2017 року) із відповідачем (позивачем за первісним позовом), який усіма можливими способами перешкоджає їй відвідувати дитину та приймати участь у її житті. Протягом всього періоду, з моменту, коли відповідач (позивач за первісним позовом) забрав їх спільного сина до м. Києва, як він пояснив, лише на період осінніх канікул, позивач (відповідач за первісним позовом) неодноразово зверталася до нього з проханням повернути дитину, надати дозвіл на відвідини дитини, давати йому телефон, коли вона телефонує, надати дозвіл на спілкування з дитиною та приймання участі у його житті. Щодо цих обставин позивач (відповідач за первісним позовом) зверталась до Дніпровського управління поліції ГУНП в місті Києві. Згідно відповіді від 28.11.2017 року за № ЄО 87261, працівниками управління поліції було проведено бесіду з чоловіком позивача, який повідомив, що він не перешкоджає зі свого боку вільному спілкуванню та побаченню сина з матір`ю, також не має заперечень щодо проживання сина з матір`ю, однак лише за умов забезпечення належних умов проживання, через що він і звернувся до суду з заявою про визначення місця проживання спільної малолітньої дитини. ОСОБА_2 , звернулась до служби у справах дітей Бродівської РДА щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 з матір`ю за її місцем проживання. З огляду на вищенаведене, а також на наявність неприязних стосунків сторін, які негативно впливають на розвиток дитини, враховуючи, що мати дитини має постійне проживання, та джерело існування, також створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, прошу визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), зареєстрований 26.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бродівського районного управління юстиції Львівської області (актовий запис № 160) - розірвано.

В решті позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з матір`ю ОСОБА_2 .

Стягнутоз ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на утримання малолітнього дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржив рішення суду в частині визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів і просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити місце проживання дитини разом з ним. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, суд не надав належної оцінки доказам та тим обставинам, що саме колишня дружина самовільно змінила місце проживання дитини. Не врахував суд ставлення батьків до виконання ними своїх батьківських обов`язків; уставлених соціальних зв`язків, оскільки дитина з народження та по даний час проживає у Києві, відвідує школу та різні секції. Не наведено мотивів відхилення доказів.

Крім того, стягуючи на позивача аліменти, суд не врахував, що сторонами не оспорюється факт, що син з моменту відкриття провадження у справі по даний час проживавє з батьком. В свою чергу, ОСОБА_2 не довела належними та допустимими доказами, що вона бере участь в утриманні сина.

У відзиві ОСОБА_2 вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.09.2009 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва пр. шлюбу (а.с.16).

Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.17)

З липня 2017 року відповідач змінила місце проживання та почала проживати окремо від чоловіка разом з малолітньою дитиною у Львівській області м. Броди, що не оспорюється сторонами.

В серпні 2017 року сторони намагалися примиритися та поїхали разом відпочивати до м. Одеса, але примирення не відбулося. Після відпочинку подружжя ОСОБА_7 остаточно поживає окремо.

ОСОБА_1 після фактичного припинення шлюбних відносин залишився проживати в АДРЕСА_2 (т.1 а.с.18). Працює вчителем фізичної культури середньої загальноосвітньої школи № 126 з 01.09.2008 року по теперішній час (т.1 а.с.19).

Відповідач ОСОБА_2 після фактичного припинення шлюбних стосунків переїхала проживати у АДРЕСА_1 (т.1 а.с.94) та з 10.10.2017 року влаштувалась на роботу монтером кабельного виробництва в ТОВ «Електроконтакт Україна» (т.1 а.с. 104). На сьогодні працює на посаді фахівця з раціоналізації виробництва в ТОВ «Електроконтакт Україна» ( т.2 а.с.28).

Судом також встановлено, що 13.10.2017 року ОСОБА_1 забрав малолітнього сина та перевіз проживати до свого помешкання в м. Київ, де дитина проживає і до теперішнього часу. Даний факт сторонами на оспорюється.

Рішення про зміну місця проживати дитини позивачем було прийнято одноособово. З цього часу між сторонами існує спір з приводу місця проживання дитини.

Після того, коли позивач забрав дитину до м. Києва, 25.10.2017 року ОСОБА_2 звернулась до завідуючого ДНЗ № 443, якого відвідував її син ОСОБА_8 в м. Києві, з заявою в якій просила відрахувати її сина ОСОБА_5 , 2011 року народження, з 2 групи, у зв`язку з переїздом в інше місто для відвідування школи (т.1 а.с. 177).

З висновку про результати розгляду рапорту від 20.11.2017 року вбачається, що 25.10.2017 року до Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві надійшло звернення від ОСОБА_2 з приводу конфлікту з чоловіком через спільну дитину. У своєму зверненні повідомила, що приїхала в м. Київ, щоб побачити дитину, проте при прибутті до місяця мешкання чоловіка, двері ніхто не відчинив. ОСОБА_1 повідомив, що з його боку не перешкоджає вільному спілкуванню та побаченням матері зі спільним сином і не має заперечень щодо проживання сина з матір`ю, за умови забезпечення дитини належними умовами проживання, через що він звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини (т.1 а.с.139).

01.11.2017 року ОСОБА_2 знову звернулась до Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві з заявою з приводу конфлікту з чоловіком через спільну малолітню дитину (т.1 а.с.138).

Розпорядженням Голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 315 від 18.04.2019 року визначено участь матері ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі спілкування з малолітнім сином у перші та треті вихідні місяця з 10-00 години суботи до 16-00 години неділі, у канікулярний час - влітку один місяць на відпочинок, весняні та осінні канікули у парні роки та зимові канікули у непарні роки з матір`ю ОСОБА_2 , у непарні весняні та осінні канікули та у парні роки зимові канікули з батьком ОСОБА_1 (т.2 а.с.75).

З даних доказів вбачається, що між сторонами існує реальний спір з приводу місця проживання дитини, мати дитини має перешкоди в спілкуванні з дитиною.

Також судом встановлено, що під час спільного проживання в місті Києві між ОСОБА_2 та свекрухою ОСОБА_9 виникали конфлікти, доказом чого є неодноразові звернення ОСОБА_2 до нацполіції.

Так, з висновку від 04.01.2014 року, складеного ст. дільничним інспектором міліції Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві з приводу виїзду на адресу АДРЕСА_2 , вбачається, що 29.12.2013 року надійшла заява ОСОБА_2 про те, що за місцем помешкання її свекруха погрожувала фізичною розправою. З ОСОБА_9 було проведено профілактичну роботу про недопущення вчинення будь-яких протиправних дій відносно ОСОБА_2 (т.1 а.с.136).

З висновку від 25.03.2016 року, складеного інспектором поліції Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві з приводу виїзду по виклику на даресу АДРЕСА_2 , вбачається, що 20.03.2016 року було здійснено виїзд нарядом поліції за вказаною вище адресою. В процесі перевірки було встановлено, що по прибуттю наряду поліції за вказаною адресою звернулась із заявою ОСОБА_2 , яка повідомила, що між нею та свекрухою ОСОБА_9 за місцем мешкання виник конфлікт, під час якого остання вела себе не адекватно та не пускала до квартири на зауваження не реагувала, просить прийняти міри до доньки. При неодноразових виходах за вказаною адресою двері квартири ніхто не відчинив, залишені повідомлення звернутись до ОВС були проігноровані, при телефонній розмові ОСОБА_9 повідомила, що на даний час поїхала на дачний будинок в Черкаську область, ніяких конфліктів у сім`ї не булою (т.1 а.с.137).

За вимогами ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

08.12.2017 року ОСОБА_2 , звернулась до начальника служби у справах дітей Бродівської РДА з заявою про визначення місяця проживання дитини з нею в м. Броди. В заяві зазначила, що причиною її звернення є те, що її чоловік ОСОБА_1 проживає в м. Києві, забрав дитину і не допускає її до неї. Неодноразово намагалась забрати дитину, але він їй в цьому перешкоджає (т.1 а.с.117).

Актом обстеження умов проживання ОСОБА_2 складеного співробітниками Служби у справах дітей Бродівської районної державної адміністрації Львівської області за адресою місця проживання матері дитини ОСОБА_2 АДРЕСА_1 встановлено, що будинок належить на праві власності дідові малолітнього ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , який фактично проживає в селі Боратин. У будинку зареєстровані чотири особи: ОСОБА_10 (дід ), ОСОБА_11 (баба) ОСОБА_2 (мати дитини) та ОСОБА_12 (рідний дядько дитини). Фактично проживають у будинку 2 особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_12 . Будинок цегляний, складається з 3-х кімнат, кухні, коридору, ганку, ванна та туалет. Побутові умови добрі: будинок облаштовано у достатній кількості новими меблями та побутовою технікою, зроблено сучасний ремонт. Для проживання дитини відведено окрему житлову кімнату. У будинку діє газове опалення. ОСОБА_2 працює в ТОВ «Електромонтаж Україна», середньомісячний дохід становить 8728 грн 78 коп, за місцем роботи характеризується позитивно. При спілкування з членами родини, які зареєстровані за даною адресою з`ясовано, що всі члені сім`ї висловили бажання, щоб дитина проживала разом із матір`ю за місцем її проживання в м. Броди. ОСОБА_2 має намір повернути дитину на проживання у м. Броди та забезпечити продовження навчання у Бродівському загальноосвітньому закладі. Комісія, яка здійснила обстеження місця проживання ОСОБА_2 , врахувавши її достатнє матеріальне забезпечення, добрі житлово-побутові умови, бажання матері та її родини на проживання дитини разом з матір`ю, прийшла до висновку про те, що дитині ОСОБА_3 створено всі належні умови для спільного проживання, навчання та розвитку разом з матір`ю ОСОБА_2 (т.1 а.с.95).

З довідки № 193 від 22.02.2018 року, яка видана Пониквянською сільською радою Бродівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_11 , ОСОБА_10 з 2008 року дійсно проживають в АДРЕСА_3 без реєстрації (т.1 а.с.101).

28.02.2018 року Бродівська районна державна адміністрація Львівської області виготовила висновок, в якому врахувавши акт обстеження умов проживання ОСОБА_2 , взявши до уваги бажання матері повернути сина для спільного проживання та виховання за адресою її проживання, її особисту прихильність до дитини та достатнє матеріальне становище, можливість забезпечення належним та безпечних житлових умов, прийшла до висновку, про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 за адресою проживання матері ОСОБА_2 .. Також рекомендувала батькам дитини звернутися до дитячого психолога для проходження психологічного консультування при вирішення проблеми проживання ОСОБА_6 з одним із батьків (т. 1 а.с.132-133).

Актом обстеження умов проживання № 28 від 21.03.2018 року, складеного співробітниками служби у справах дітей Дніпровської районні в місті Києві державної адміністрації вбачається, що квартира АДРЕСА_4 розміщена на першому поверсі 3 поверхового будинку, складається з двох кімнат, загальною площею 55,7 кв.в., квартира не приватизована. Умови проживання добрі. В квартирі чисто прибрано, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: дитина проживає в кімнаті з батьком (окреме ліжко, шафа для одягу, комод для іграшок, стіл для навчання, іграшки, книги, особисті речі). За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_9 (бабуся дитини), ОСОБА_1 (батько дитини), ОСОБА_4 . Стосунки в сім`ї теплі, існує взаємопорозуміння, повага. Батько дитини бажає, щоб дитина проживала з ним, займатися його вихованням та утриманням (т.1 а.с.162).

Поряд із цим актом обстеження умов проживання до матеріалів справи позивачем долучено інший акт обстеження умов проживання № 1 від 11.01.2020 року, з якого вбачається, що в квартирі проживає ОСОБА_1 , дитина ОСОБА_4 , цивільна дружина ОСОБА_13 та її малолітній син ОСОБА_14 , 2013 року народження. ОСОБА_4 проживає в кімнаті з сином цивільної дружини ОСОБА_14

27.01.2020 року Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією складено висновок органу опіки та піклування про визначення місяця проживання дитини, відповідно до якого вбачається. Малолітній максим з 2017 року проживає з батьком , який займається його вихованням та утриманням. Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї проведено обстеження умов проживання. В ході обстеження було встановлено, що в квартирі наявні необхідні меблі, речі побуту та вжитку, створено всі належні умови для проживання та гармонійного розвитку дитини. Батько дитини працює вчителем фізичної культури в середній школі № 126, має стабільний дохід, та створив всі умови для фізичного та розумового розвитку дитини. Малолітній ОСОБА_8 навчається в школі №126, мати дитини до школи жодного разу не приходила, шкільним життям сина та його успіхами не цікавиться, батьківські збори не відвідує. Батько виховує сина самостійно. ОСОБА_8 має всі необхідне для навчання, забезпечений шкільним приладдям та одягом. Мати дитини проживає в м. Броди, бажає щоб дитина проживала з нею. ОСОБА_2 , зазначила, що має постійне місце роботи, стабільний дохід та в змозі створити умови для фізичного, духовного та розумового розвитку дитини. Розпорядженням голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.04.2019 року № 315 ОСОБА_2 було визначено години спілкування з сином. Приймаючи до уваги викладене у висновку, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з батьком (т.2 а.с.121-122).

Крім того суду надані наступні письмові докази.

Характеристика на ОСОБА_4 , який є учнем 2-в класу середньої загальноосвітньої школи № 126 міста Києва. В характеристиці зазначено, що мати дитини до школи жодного разу не приходила. Шкільним життям сина та його успіхами не цікавиться, батьківські збори не відвідує. Батько дитини приймає активну участь у навчально-виховному процесі: відвідує батьківські збори, активно допомагає в прибиранні та оформленні кабінету. (т.2 а.с.100).

З відповіді КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 26.02.2018 року запит адвоката відповідача вбачається, що будинок по АДРЕСА_5 не визнаний аварійним, але він входить до переліку будинків, які підлягають знесенню (т.1 а.с.140).

З відповіді Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дніпровського району м. Києва» від 28.02.2018 року на запит адвоката відповідача вбачається, що дитина ОСОБА_4 проживає разом з батьком, з народження спостерігається дільничним лікарем амбулаторії № 1 Центру. 30.10.2017 року, 08.11.2017 року, в грудні 2017 року, 15.01.2018 року, 19.02.2018 року був оглянутий лікарями Центру (т.1 а.с.141).

З відповіді Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 Дніпровського району м. Києва» від 10.11.2017 року на запит адвоката позивача вбачається, що дитина проживає разом із батьком. Перебуває на обліку у дільничного лікаря з народження. Малолітній ОСОБА_4 особливого догляду, який може надати саме мати, не потребує. Профілактичний огляд та обстеження проведено в жовтні 2017 року. ОСОБА_15 не було рекомендовано вступ до школи, дитина відвідує дошкільний заклад. Батько піклується про стан дитини. На амбулаторних прийомах у дільничного лікаря батько супроводжує малолітнього ОСОБА_8 (т. а.с.178).

ОСОБА_4 відвідує спортивну секцію карате-до (т.1 а.с.180), навчається в студії танцю «Індіго-денс» з 01.09.2018 року (т.2 а.с.14)

ОСОБА_1 звернувся до доктора психологічних наук, доцента, завідувача лабораторії когнітивної психології Інституту психології імені Г.С. Костюка НАПН України ОСОБА_16 , з запитом на проведення психологічного обстеження ОСОБА_3 з метою визначення психоемоційного стану дитини та емоційної прихильності хлопчика до членів родини в зв`язку з визначенням місця проживання дитини та надання рекомендацій щодо періодичності зустрічей з матір`ю ОСОБА_2 . Психологічна робота включала в себе: діагностику психоемоційного стану дитини та рівня його емоційної прихильності до батьків; консультацію з батьком та консультацію з бабусею ОСОБА_9 . З висновку психологічного обстеження вбачається, що виявлений міцний емоційний зв`язок хлопчика з батьком. Батьком дитини є центром захищеності, безпеки, стабільності та комфорту. Розповідаючи про свої почуття до батьків, хлопчик повторює: «Хочу жити з татом удома…» До матері в хлопчика амбівалентні почуття. З одного боку він відчуває образу на неї, небажання розмовляти з нею по телефону, небажання жити з нею. З іншого - її присутність у родині для нього є важливою, проти тільки за умови, що батько і матір будуть жити разом. Враховуючи нестабільний психоемоційний стан, міцну емоційну прихильність дитини до батька та неоднозначне ставлення до матері ( у зв`язку з її поведінкою), небажання жити з нею, рекомендовано: визначити місце проживання дитини разом із батьком; батькам пройти курс сімейної медіації з метою вирішення конфліктних ситуацій та налагодження конструктивної комунікації між ними для майбутнього виховання та розвитку їх дитини; курс корекційних занять психолога з дитиною з метою стабілізації психоемоційного стану хлопчика після розлучення батьків та конфліктів, свідком яких він був; поступове налагодження стосунків дитини з матір`ю шляхом регулярних зустрічей 1 раз на тиждень (т.1 а.с.163-165).

З довідки № 84 від 14.03.2019 року, виданої Бродівською спеціалізованою загальноосвітньою школою № 2 з вивченням англійської мови з 1 класу вбачається, що ОСОБА_6 буде зараховано до 1 класу школи при наявності особової справи та медичної картки з попереднього місяця навчання (т.2 а.с.27).

В судовому засіданні за клопотанням сторін були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_9 , яка є матір`ю позивача, в судовому засіданні пояснила, що між нею на ОСОБА_2 завжди виникали конфлікти. Коли її син пішов в АТО сварки почали виникати частіше. З червня 2015 року і по сьогодні вона не спілкується з відповідачем. Відповідач переїхала в м. Броди коли вона була в селі. В червні 2015 року вона придбала будинок в селі, в якому проживала з червня по жовтень 2015 року, з жовтня 2015 року по березень 2016 року проживала в Києві. Починаючи з березня 2016 року постійно проживає в селі. Також пояснила, що має постійну роботу консьєржем в Київпастранс, працює по змінах сутки через троє. В інтересах дитини їй краще проживати з батьком. Одночасно пояснила, що ОСОБА_2 не погана мати та дитина нуждається в матері.

З довідки від 12.04.2018 року, виданої Нехайківською сільською радою Драбіївського району Черкаської області вбачається, що ОСОБА_9 проживає, але не зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 (т.1 а,с.208). З даної довідки неможливо встановити чи постійно проживає за вказаною адресою ОСОБА_9 та з якого часу вона там проживає.

Свідок ОСОБА_13 , яка є співмешканкою ОСОБА_1 , в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_1 вона познайомилась в вересні 2018 року. З червня 2019 року вона разом із своїм сином проживає однією сім`єю з позивачем в його квартирі. Дитина дуже добре до нею відноситься навіть називає її мамою. Він відвідує школу, гуртки, гарне спілкується з батьком та здружився з її сином. Під час дачі пояснень в судовому засіданні свідок малолітнього ОСОБА_8 не називає по імені, а називає його лише «дитина».

Свідок ОСОБА_11 , яка є матір`ю відповідача, в судовому засіданні пояснила, що під сумісного проживання ОСОБА_1 іноді бив її дочку, також насильство було і з боку його матері. Коли дитині виповнилося 1 рік і 4 місяця її дочка вимушена була піти працювати, оскільки не вистачало грошей. Відносини між позивачем та відповідачем зіпсувалися після того, як ОСОБА_1 повернувся з АТО. З червня 2017 року позивач та відповідач проживають окремо. До серпня 2017 року позивач не приїжджав до дитини. 12.10.2017 року ОСОБА_1 приїхав до ним в гості з метою побачити дитину. Вранці 13.10.2017 року позивач, відповідач разом з дитиною поїхали в м. Броди і коли ОСОБА_17 в той день пішла на роботу позивач забрав дитину і більше не повернув. З того часу вона може спілкуватися з дитиною лише тоді, коли ОСОБА_2 приїздила до онука в Київ. Під час спілкування з нею онук каже, що батько йому сказав, що з мамою не можна спілкуватись. На сьогодні онук заляканий. Вважає, що ОСОБА_8 примушують називати іншу жінку «мамою».

За клопотанням представника позивача по справі було призначено судово-психологічну експертизу.

З висновку експертів за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи № 9840/9841/19-16 від 25.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 з огляду на його вік, не може самостійно визначити з ким він хоче проживати, так як не володіє достатньою зрілістю для прийняття самостійного рішення. Розлука дитини ОСОБА_6 з його матір`ю не впливає на здатність самостійно приймати рішення та висловлювати власну думку щодо визначення свого місця проживання з одним з батьків та щодо прихильності дитини до одного із батьків. ОСОБА_4 виявляє відкриті та приховані побажання проживати як з татом і його співмешканкою так і з мамою разом. За своїми індивідуально-психологічними властивостями обидва батьки здатні створити умови для розвитку та виховання дитини. Більш сприятливі психологічні умови може створити ОСОБА_2 . З психологічної точки зору виключні обставини, які потенційно зумовлюють можливість розлучення дитини ОСОБА_6 зі своєю матір`ю і необхідність проживання дитини з батьком, відсутні.

Аналізуючи докази суд першої інстанції вважав, що жоден з висновків про доцільність визначення місця проживання дитини із батьком та із матір`ю, складені органами опіки і піклування, не може бути покладений в основу рішення суду, оскільки не містить обґрунтування наявності обставин, які не дають змогу визначити місце проживання дитини з кожним із батьків. Кожний орган опіки та піклування склав відповідний висновок формально виконуючи вимоги ст.19 СК України, але без обґрунтування інтересів дитини.

Оцінюючи докази по справі про матеріально-побутове забезпечення обох батьків, їх ставлення до дитини, позитивні характеристики з місця роботи суд дійшов висновку, що кожний із батьків здатний створити умови для розвитку та виховання дитини.

Основним документом, що підлягає ретельному дослідженню, суд вважав є висновок комісійної судової психологічної експертизи № 9840/9841/19-16 від 25.11.2019 року.

Так, з описової частини висновку вбачається, що аналізуючи ситуацію, яка склалась у колишнього подружжя ОСОБА_7 експерти прийшли до наступного: чоловік перешкоджає колишній дружині спілкуватись з дитиною (зі слів ОСОБА_2 ), у дитини ОСОБА_6 сформоване амбівалентне відношення до матері, що пов`язано з розлученням з нею. ОСОБА_2 емоційно виснажена боротьбою за дитину, відчуває себе відстороненою від життя сина. ОСОБА_18 чоловік ОСОБА_19 проживає з новою жінкою, яка має свою дитину. Шляхом психологічного заміщення ОСОБА_4 називає нову жінку батька матір`ю, однак вона не задовольняє його потреби в материнській ласці і сприймається дитиною як неемоційна та критична по відношенню до нього. Дитина вважає, що має друзів, але крім імен більше нічого про них не знає, що може свідчити про те, що ОСОБА_4 видає бажане за дійсне. В школі дитину кривдять інші діти (зі слів ОСОБА_4 ). ОСОБА_19 не приховує, що може вдаватись до глузувань над вадами сина, що звісно, не є сприятливим для розвитку дитини. ОСОБА_4 не може себе захистити від глузувань батька та дітей у школі, що сприяє формуванню у нього страху, тривоги, обережності, сором`язливості. ОСОБА_20 пов`язана з низькою самооцінкою. Низька самооцінка проявляється, в тому, що дитина оцінює свої можливості і здібності нижче, ніж вони є насправді. Дитина не володіє достатньою зрілістю для прийняття самостійного рішення. Сором`язливість, низька самооцінка пов`язані з тим, що ситуація, яка сталась у сім`ї пригнічує дитину.

Дитина з огляду на її вік не може самостійно визначити з ким вона хоче проживати так як не володіє достатньою зрілістю для прийняття самостійного рішення. В певній мірі відображає позиції і відношення найближчого оточення, зокрема - батька. Аналізуючи анамнез хвороб дитини і сімейну ситуацію, яка склалась у сім`ї, дитина дуже сильно психологічно травмована від розлучення батьків, що призводить до психосоматичних розладів та занурення у світ фантазій. Ускладнює ситуацію поява нової «мами» разом з дитиною у сім`ї. Від нової мами (співмешканка батька на ім 'я ОСОБА_21 ) дитина психологічно відгороджується, жінка не задовольняє потреби дитини в материнській ласці. З рідною мамою у дитини розірваний емоційний зв`язок. По відношенню до неї наявне амбівалентне відношення. Взаємодія між дитиною та матір`ю проходить позитивно, дитина не відмовляється від спілкування з нею, мати проявляє ласку тепло. ОСОБА_4 висловлює, що хоче проживати з батьком та співмешканкою ОСОБА_22 і з матір`ю ОСОБА_17 одночасно. Під впливом батька, сформоване небажання переїжджати до Львівської області, боїться більше не повернутись до Києва. До батька дитина ставиться позитивно, але іноді поведінка батька дуже сильно лякає дитину, що призводить до психосоматичних розладів.

ОСОБА_1 самовільно розлучив ОСОБА_2 з малолітньою дитиною поза будь-які об`єктивні домовленості. Внаслідок переїзду до м. Києва та тривалого проживання з батьком дитина має сталі соціальні зв`язки та місце навчання, але все це дитина може отримати проживаючи із матір`ю. ОСОБА_1 перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, займається будуванням нових стосунків зі співмешканкою, що впливає на взаємостосунки з сином. Дитина переживає внутрішню тривогу та пошук безпеки, що обумовлено страхом бути покинутим. Більш оптимальні умови може створити ОСОБА_2 , вона проживає в приватному будинку з ремонтом, де є 3 кімнати. Таким чином, у ОСОБА_6 буде своя кімната і свій простір, що він не має зараз, так як проживає в кімнаті з бабою та іншою дитиною, яку знає не досить давно і яка є сином співмешканки батька.

Враховуючи інтереси малолітньої дитини, її психологічний стан, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дитини з матір`ю ОСОБА_2 , що відповідає найкращому забезпеченню інтересів ОСОБА_6 . Визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 , разом з його матір`ю не позбавляє батька дитини піклуватися про нього, бачитись з ним, спілкуватись, брати участь в його житті, проявляти батьківську любов.

Також суд задовольнив вимоги про стягнення аліментів урозмірі ј частини ісіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь того із батьків з ким визначив місце проживання дитини з 28.02.2018 року та укладений між сторонами шлюб розірвав за їхньої спільної згоди.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та на нормах чинного законодавство.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 р. у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Аналогічні норми права містяться в законодавстві України.

Так, відповідно до положень ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 141, 150, 151, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дитини. Дитина проживає з батьком.

Згідно висновку комісійної судової психологічної експертизи № 9840/9841/19-16 від 25.11.2019 року, встановлено, що аналізуючи ситуацію, яка склалась у колишнього подружжя ОСОБА_7 експерти прийшли до наступного: чоловік перешкоджає колишній дружині спілкуватись з дитиною (зі слів ОСОБА_2 ), у дитини ОСОБА_6 сформоване амбівалентне відношення до матері, що пов`язано з розлученням з нею. ОСОБА_2 емоційно виснажена боротьбою за дитину, відчуває себе відстороненою від життя сина. ОСОБА_18 чоловік ОСОБА_19 проживає з новою жінкою, яка має свою дитину. Шляхом психологічного заміщення ОСОБА_4 називає нову жінку батька матір`ю, однак вона не задовольняє його потреби в материнській ласці і сприймається дитиною як неемоційна та критична по відношенню до нього. Дитина вважає, що має друзів, але крім імен більше нічого про них не знає, що може свідчити про те, що ОСОБА_4 видає бажане за дійсне. В школі дитину кривдять інші діти (зі слів ОСОБА_4 ). ОСОБА_19 не приховує, що може вдаватись до глузувань над вадами сина, що звісно, не є сприятливим для розвитку дитини. ОСОБА_4 не може себе захистити від глузувань батька та дітей у школі, що сприяє формуванню у нього страху, тривоги, обережності, сором`язливості. ОСОБА_20 пов`язана з низькою самооцінкою. Низька самооцінка проявляється, в тому, що дитина оцінює свої можливості і здібності нижче, ніж вони є насправді. Дитина не володіє достатньою зрілістю для прийняття самостійного рішення. Сором`язливість, низька самооцінка пов`язані з тим, що ситуація, яка сталась у сім`ї пригнічує дитину.

Дитина з огляду на її вік не може самостійно визначити з ким вона хоче проживати так як не володіє достатньою зрілістю для прийняття самостійного рішення. В певній мірі відображає позиції і відношення найближчого оточення, зокрема - батька. Аналізуючи анамнез хвороб дитини і сімейну ситуацію, яка склалась у сім`ї, дитина дуже сильно психологічно травмована від розлучення батьків, що призводить до психосоматичних розладів та занурення у світ фантазій. Ускладнює ситуацію поява нової «мами» разом з дитиною у сім`ї. Від нової мами (співмешканка батька на ім 'я ОСОБА_21 ) дитина психологічно відгороджується, жінка не задовольняє потреби дитини в материнській ласці. З рідною мамою у дитини розірваний емоційний зв`язок. По відношенню до неї наявне амбівалентне відношення. Взаємодія між дитиною та матір`ю проходить позитивно, дитина не відмовляється від спілкування з нею, мати проявляє ласку тепло. ОСОБА_4 висловлює, що хоче проживати з батьком та співмешканкою ОСОБА_22 і з матір`ю ОСОБА_17 одночасно. Під впливом батька, сформоване небажання переїжджати до Львівської області, боїться більше не повернутись до Києва. До батька дитина ставиться позитивно, але іноді поведінка батька дуже сильно лякає дитину, що призводить до психосоматичних розладів.

ОСОБА_1 самовільно розлучив ОСОБА_2 з малолітньою дитиною поза будь-які об`єктивні домовленості. Внаслідок переїзду до м. Києва та тривалого проживання з батьком дитина має сталі соціальні зв`язки та місце навчання, але все це дитина може отримати проживаючи із матір`ю. ОСОБА_1 перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, займається будуванням нових стосунків зі співмешканкою, що впливає на взаємостосунки з сином. Дитина переживає внутрішню тривогу та пошук безпеки, що обумовлено страхом бути покинутим. Більш оптимальні умови може створити ОСОБА_2 , вона проживає в приватному будинку з ремонтом, де є 3 кімнати. Таким чином, у ОСОБА_6 буде своя кімната і свій простір, що він не має зараз, так як проживає в кімнаті з бабою та іншою дитиною, яку знає не досить давно і яка є сином співмешканки батька.

З викладеного можна дійти висновку про недобросовісну поведінку батька при здійснення ним своїх прав та виконання обов`язків, оскільки вказані вище дії не в повній мірі ґрунтуються на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Щодо сталих зв`язків дитини, то ОСОБА_4 не постійно проживав у м. Києві. Так він відвідував в школі в селі Боратин підготовчі заняття для діток, які мали йти у вересні 2017 року до першого класу - і це тривало з квітня 2017 рогку по червень 2017 року, про що свідчить характеристика на ОСОБА_6 , учня 1 -го класу Боратинського НВК від 19.02.2018 року (цей факт відповідачем не заперечувався).

Згідно зворотнього талону путівки № 001264 ОСОБА_4 перебував на відпочинку у ДП «Кліничний санаторій імені Горького» у період з 29 серпня 2017 року по 18 вересня 2017 року. Крім цього, учнем 1-го класу Боратинського НВК він був зарахований з 18 вересня 2017 року у зв`язку з профілактичним лікуванням і навчався до 14 жовтня 2017 року (до початку осінніх канікул).

Крім того ОСОБА_4 та його мати проводили багато часу як в м. Броди, так і в селі Боратин, де проживають батьки відповідача ОСОБА_2 .

Вкзані обставини однозначно не свідчать про порушення сталих соціальних зв`язків дитини.

За своїм характером і місцем роботи та навчання дитини мати здатна приділяти достатньо уваги сину.

Стосунки між сторонами є конфліктними, батько сина намагається замінити синові рідну матір іншою, чужою йому людиною, при цьому сам батько не задовольняє емоційні потреби дитини в повному обсязі, а лише потреби фізіологічного плану, адже згідно психодіагностичного обстеження ОСОБА_6 , його потреба у спілкуванні не задоволена. ОСОБА_8 не вистачає психологічного тепла вдома. Має внутрішню тривогу та страх бути покинутим. Крім того, батькова цивільна дружина - ОСОБА_21 , сприймається дитиною як «неемоційна, критична по відношенню до дитини особа, яка пригнічує активність дитини. Тобто, у дитини немає безперервного контакту з батьком, адже на першому плані у ОСОБА_1 виступають стосунки з ОСОБА_22 (цивільною дружиною), на другому плані - з сином ОСОБА_8 , менш значущі - стосунки з матір. При цьому контакт з матір`ю хлопчика сильно обмежується. ОСОБА_4 має велику потребу в увазі, спілкуванні, контакті. Адже емоційний розвиток дитини забезпечує перш за все мати. Таким чином, в ситуації, що склалась у сім`ї ОСОБА_1 не приймаються до уваги інтереси його дитини - ОСОБА_6 .

Згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи № 9840/9841/19-16 від 25.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 з огляду на його вік, не може самостійно визначити з ким він хоче проживати, так як не володіє достатньою зрілістю для прийняття самостійного рішення. Розлука дитини ОСОБА_6 з його матір`ю не впливає на здатність самостійно приймати рішення та висловлювати власну думку щодо визначення свого місця проживання з одним з батьків та щодо прихильності дитини до одного із батьків. ОСОБА_4 виявляє відкриті та приховані побажання проживати як з татом і його співмешканкою так і з мамою разом. За своїми індивідуально-психологічними властивостями обидва батьки здатні створити умови для розвитку та виховання дитини. Більш сприятливі психологічні умови може створити ОСОБА_2 . З психологічної точки зору виключні обставини, які потенційно зумовлюють можливість розлучення дитини ОСОБА_6 зі своєю матір`ю і необхідність проживання дитини з батьком, відсутні.

ОСОБА_1 проживає із співмешканкою та її сином ОСОБА_14 , а також з бабусею ОСОБА_8 - ОСОБА_9 .

ОСОБА_2 проживає від міста Києва більш ніж 400 кілометрів. Конфлікт між сторонами та свекрухою унеможливлюють їй приділяти повноцінну увагу дитині. Фактично будь-який емоційній, соціальний тощо зв`язок розірвано.

Таким чином, суд першої інстанції встановив усі фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, надав правильну оцінку зібраним у справі доказам і дійшов висновку, що рівень як духовного, так і матеріального благополучча матері - ОСОБА_2 є кращим, ніж у батька ОСОБА_1 .

Посилання ОСОБА_1 на те, що мати свідомо не турбується і не дбає про здоров`я сина, не піклується його вихованням не підтверджується ні належними, ні допустимими доказами.

Інші аргументи апеляційноїскарги на законність та обґрунтованість рішення судупершої інстанціїне впливають, його висновків не спростовують.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)", § 23).

Рішення у справі в частині визначення місця проживання дитини постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Також висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону в частині стягнення аліментів.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Оскільки місце проживання дитини визначено з матір`ю, суд обґрунтовано присудив аліменти на її користь на утримання дитини.

Розмір присудженого не оскаржується.

Таким чином викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді А.С. Сержанюк

Т.А. Семенюк