Справа № 651/375/20
Провадження № 2/651/86/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
02.10.2020 року смт. Верхній Рогачик
Верхньорогачицький районний суд
Херсонської області в складі:
судді ЗАГРУННОГО В.Г.
секретаря БЕДЮХ А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Верхньорогачицького районного суду Херсонської області в смт. Верхній Рогачик матеріали цивільної справи № 651/375/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В С Т А Н О В И В:
01.09.2020 року на розгляд до Верхньорогачицького районного суду Херсонської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вона більше року не проживає у житловому будинку позивача без поважних причин і безпідставне її перебування на реєстраційному обліку за вказаною адресою перешкоджає позивачу у реалізації прав власника житла.
Судовий збір позивач стягувати з відповідача не бажає.
Ухвалою від 08.09.2020 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11.00 годину 02.10.2020 року.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але при подачі позову просила справу розглянути за її відсутності. Позов підтримала та просила його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 9).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про місце, день та час слухання справи повідомлена у відповідності до ст. 128 ч.ч. 8, 11 ЦПК України (а.с. 20, 21), про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без відповідача та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом при вивченні матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6).
Право власності на вказаний житловий будинок вона зареєструвала 13 жовтня 2017 року та дізналася, що в погосподарських книгах Первомаївської сільської ради, крім неї у даному житловому будинку також зареєстрована ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не являється членом сім`ї позивача.
На даний час місце проживання та перебування ОСОБА_2 невідоме.
Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Первомаївської сільською радою
№ 891 від 31.08.2020 року, у даному житловому будинку зареєстровані власник ОСОБА_1 1941 р.н. та відповідач ОСОБА_2 1995 р.н. (а.с. 8). Однак, відповідач хоча і зареєстрована за вищевказаною адресою, проте фактично, з 2010 року за даною адресою не проживає про що складено депутатський акт (а.с. 7). Відповідно до ч.2 статті 64, ч.4 ст. 156 ЖК УРСР відповідачка не була членом сім`ї позивача, ніколи не проживала разом з нею у будинку, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1 , не вела з позивачем спільного господарства. Позивач не чинила відповідачу перешкод в користуванні жилим приміщенням. Отже, відповідач добровільно відмовилась від користування чужою власністю. Відповідач добровільно визначила собі інше місце проживання. Адресу, за якою вона проживає не повідомила, ні телефоном, ні засобами Інтернетзв`язку, вони не спілкуються. Крім того, відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, не отримує поштову кореспонденцію за даною адресою, її особистих речей в будинку немає і, взагалі, будинком вона не цікавиться.
Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити житлову субсидію.
Факт відсутності відповідача за місцем реєстрації також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 10-11, 12-13)
Тому позивач вважає, що відповідач, яка зареєстрована та не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок її відсутності без поважних причин понад шість місяців.
Відповідно до ст. 41 Конституції України «… кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. … Право приватної власності є непорушним.»
Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.2.ст.321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди.
Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Відповідно до ч.2. ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут.
У зв`язку з втратою права користування та проживання, особа, що вибула з жилого приміщення, підлягає зняттю з реєстрації.
Наявність реєстрації відповідача в будинку за вищезазначеною адресою, який належить позивачеві, порушує право приватної власності і перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю.
Таким чином, оскільки відповідач більше шести місяців не проживає у житловому будинку позивача без поважних причин, а безпідставне її перебування на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 , перешкоджає позивачу у реалізації прав власника житла, тому вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі.
Витрати по сплаті судового збору позивач стягувати з відповідача не бажає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 321, 391, 405, 406 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Позивач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія та номер НОМЕР_2 , виданий 28.04.2015 року Верхньорогачицьким РС УДМС України в Херсонській області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2
Суддя
Верхньорогачицького районного
суду Херсонської області В.Г. Загрунний