ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/1159/20
Провадження № 22-ц/4820/1342/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 683/1159/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2020 року (суддя Завадська О.П.) у цивільній справі за позовом Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року КП по експлуатації теплового господарства «Тепловик» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

В обґрунтування позову зазначалось, що ОСОБА_1 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 . КП «Тепловик» надає послуги по опаленню вищезазначеної квартири. В порушення вимог ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України відповідач отриманих послуг не оплачує, через що станом на 01 травня 2020 року виникла заборгованість в сумі 14646 грн 17 коп.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача 14646 грн 17 коп заборгованості за надані підприємством послуги з теплопостачання, а також понесені судові витрати.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради 14646 грн 17 коп заборгованості за послуги з теплопостачання. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради 2102 грн судового збору.

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що в судовому рішенні не викладено позиції відповідача та його заперечень щодо стягнення з нього боргу, заявленого позивачем. Вказує, що позивачем не було надано договору, який би підтверджував існування правових відносин між сторонами у справі. Разом з тим, апелянт зазначає, що не укладав договору на послуги теплопостачання з КП «Тепловик», згоди на придбання у позивача теплової енергії не надавав.

КП по експлуатації теплового господарства «Тепловик» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2020 року.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов КП «Тепловик» про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог і необхідності виконання споживачем зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг з теплопостачання.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом правильно встановлено, що КП «Житловик» є виконавцем послуг з теплопостачання в будинку АДРЕСА_2 .

Відповідач є власником та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 3). На ім`я ОСОБА_1 за цією адресою відкрито особовий рахунок у КП «Тепловик». Відповідач не оплачує послуг з теплопостачання, які надає позивач.

Станом на 01 травня 2020 року за відповідачем рахується заборгованість за надані позивачем послуги з теплопостачання в сумі 14646 грн 17 коп, що утворилась за період з жовтня 2017 року по квітень 2020 року (а.с. 4).

Положеннями ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

За наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач, як споживач послуг, зобов`язаний оплатити надані послуги.

Не заслуговує на увагу та не впливає на правильність судового рішення посилання відповідача про те, що між ним та позивачем відсутні будь-які договірні зобов`язання про надання послуг з теплопостачання, враховуючи наступне.

Так, відповідач фактично отримує послуги з теплопостачання, які надає позивач, але оплату їх не проводить.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги.

Тобто, неукладення позивачем договору з відповідачем не звільняє останнього від оплати нарахованих платежів і не створює для виконавця послуг обов`язку припинення нарахування плати за ці послуги.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановленого з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай