БРОДІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1668/19
Провадження № 2/439/63/20

3 вересня 2020 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Бородійчук О.І., з участю секретаря судового засідання Скорик І.Б., представника позивача ОСОБА_1 , під час розгляду у відкритому судовому засіданні у місті Броди Львівської області цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 і визнання права перебування на квартирному обліку, -

В С Т А Н О В И В :
До Бродівського районного суду Львівської надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 і визнання права перебування на квартирному обліку.

Позивач в судове засідання не з`явився. 07 лютого 2020 року судом отримано заяву позивача, із змісту якої вбачається, що ним було допущено описки у позовній заяві і у зв`язку з їх виправленням він просить визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 34 від 31 серпня 2012 року, яким час перебування на квартирній черзі старшого прапорщика ОСОБА_2 перенесено на 24 січня 2012 року; визнати право перебування на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі на поліпшення житлових умов за ОСОБА_2 з 24 червня 1992 року.

Представник позивача адвокат Безушко О.І. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав.

Представник відповідача Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився повторно. 02 вересня 2020 року судом отримано клопотання № 371/783 від 28 серпня 2020 року тимчасово виконуючого обов`язків командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , у якому просить відкласти розгляд справи після 31 жовтня 2020 року у зв`язку із карантинними заходами, запровадженими на території України.
На думку суду, вищезгадане клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи є необґрунтованим з огляду на таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України
гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12 березня 2020 по 31 жовтня 2020 (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 № 343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 № 392 «Про встановлення карантину з мезгою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією. Зокрема, дозволено з 22 травня 2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25 травня 2020 перевезення пасажирів метрополітенами.
Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.
Положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України визначено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Відтак, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Вказане також, відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19.
Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань за клопотаннями відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , а саме: 12 грудня 2019 року, 26 березня 2020 року, 30 квітня 2020 року, 27 травня 2020 року, 01 липня 2020 року та 06 серпня 2020 року, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача Військової частини НОМЕР_1 .
Окрім того враховано, що 22 січня 2020 року судом отримано відзив на позовну заяву від 18 грудня 2019 року № 406/1148 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 про відмову у задоволенні позову.
В ході судового розгляду справи за клопотанням представника відповідача до участі у справі судом залучено Квартирно-експлуатаційний відділ м. Тернополя в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Представник третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернополя в судове засідання не з`явився, однак, 10 червня 2020 року суду подано клопотання № 14/928 від 10 червня 2020 року т.в.о. начальника відділу Миколи Бень, в якому надано пояснення по суті вимог позивача та заявлено клопотання про слухання справи у відсутності представника відділу.

Взявши до уваги усні та письмові пояснення сторін, дослідивши представлені суду документи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_2 проходить військову службу з 03 липня 1984 року по даний час (а.с. 9). Тепер він служить у військовій частині НОМЕР_1 у м. Броди Львівської області. За час служби він не забезпечувався житлом.

Як вбачається з протоколу № 22 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 24 січня 2012 року, позивач був зарахований на квартирний облік для одержання житла на загальну чергу з 24 червня 1992 року з складом сім`ї 4 (чотири) особи, а саме: він, дружина ОСОБА_5 , 1975 року народження, син ОСОБА_6 , 1992 року народження, дочка ОСОБА_7 , 1996 року народження.

Згідно протоколу № 34 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31 серпня 2012 року його час зарахування на квартирний облік перенесено на 24 січня 2012 року.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що дане рішення житлової комісії прийнято без присутності позивача, так як він перебував в довгостроковому закордонному відрядженні в Демократичній республіці Конго. В рішенні вказується, що після прибуття старшого прапорщика ОСОБА_2 із закордонного відрядження повторно розглянути його черговість на предмет легітимності, згідно чинного законодавства. Про прийняте рішення йому не повідомили, про його існування ОСОБА_2 стало відомо 25 червня 2019 року з протоколу № 51 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , яке стосувалося внесення змін до облікової справи старшого прапорщика ОСОБА_2 , а саме, зняття з квартирного обліку сина ОСОБА_6 , 1992 року народження, у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання. В протоколі, який направила позивачу військова частина НОМЕР_1 зазначалося про зарахування його на квартирний облік з 24 січня 2012 року. Він вважає, що рішення житлової комісії, оформлене протоколом № 34 від 31 серпня 2012 року є протиправним та таким, що порушує його конституційне право на отримання житла.

Із змісту відзиву Військової частини НОМЕР_1 вбачається, що позивач проходив службу не лише у ВЧ НОМЕР_1 , а й в інших військових формуваннях. Він не в усіх місцях служби перебував на квартирному обліку, а саме, в період з 14 вересня 2001 року по 24 січня 2012 року не перебував на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Тобто позивач після зняття з обліку у військовій частині у м. Дубно, після прибуття до військової частини у м. Львів зобов`язаний був стати на квартирний облік в цій частині. Натомість на квартирний облік позивач не був зарахований і його помилково було зараховано на облік з 24 квітня 1992 року.

Позивач письмових поясненнях стверджує, що особова справа з Лубенського гарнізону в м. Львів направлена не була, а в подальшому була втрачена, що унеможливило його перебування на квартирному обліку у м. Львові. Після поновлення необхідних документів ОСОБА_2 20 січня 2013 року була написана заява про постановку на квартирний облік та на засіданні житлової комісії А 2595 24 січня 2012 року прийнято рішення про зарахування на квартирний облік старшого прапорщика ОСОБА_8 з 24 червня 1992 року. В підтвердження перебування на квартирному обліку позивачем були надані Протокол № 58 засідання житлової комісії військової частини 15558 від 24 червня 1992 року та довідка Рівненської квартирно-експлуатаційної частини (району) № 360 від 09 жовтня 2001 року про перебування на квартирному обліку з 24 червня 1992 року. Дані документи стали правовою підставою для прийняття рішення згідно протоколу № 22 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , згідно з яким він був зарахований на квартирний облік для одержання житла на загальну чергу з 24 червня 1992 року зі складом сім`ї 4 особи.

Згідно із ч. 2 ст. 47 Конституції України громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі в Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями. Відповідно до п. 26 Порядку, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку.

Згідно наказу Міністерства оборони України № 577 від 06 жовтня 2006 року «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям ЗС України та членам їх сімей житлових приміщень», який діяв на момент постановки на квартирний облік позивача, командир військової частини зобов`язаний направити облікову житлову справу військовослужбовця разом з особовою справою до нового місця проходження служби.
Керуючись ст. 4, 7, 12, 13, 43, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:
Позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 34 від 31 серпня 2012 року, яким час перебування на квартирній черзі старшого прапорщика ОСОБА_2 перенесено на 24 січня 2012 року.

Визнати право перебування на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі на поліпшення житлових умов за ОСОБА_2 з 24 червня 1992 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Повний текст судового рішення складено 11 вересня 2020 року.

Суддя О. Бородійчук