Набрала чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/1261/20
УХВАЛА

"07" вересня 2020 р.

Суддя Чаплинського районного суду Херсонської області Пилипенко І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

В позовній заяві зазначається про визнання права власності на нерухоме майно. Позовна вимога про визнання права власності на нерухоме майно відноситься до позовів майнового характеру.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Пунктом 16 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 10, передбачено, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п`ятою статті 216, статтею1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом п.3 ч.3ст. 175 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п`ятою статті 216 ЦК).

Оскільки до позову не додано документ, що підтверджує дійсну вартість спірного майна на момент розгляду справи, оцінка якого, згідно Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», може здійснюватися виключно суб`єктами оціночної діяльності, визнаними статтею 5 цього Закону, суд не може визначити ціну позову та встановити розмір судового збору який позивач має сплатити при зверненні до суду із вказаною позовною вимогою.

Таким чином, всупереч вимогам частини 4 статті 177 ЦПК України та частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» позивачем не підтверджено ціну позову, у звязку із чим неможливо встановити суму недоплаченого судового збору (сплачений судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 840,80 грн.).

За таких обставин позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу необхідно надати термін для виправлення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 259, 260, 261, постановою №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву залишити без руху.

Встановити спосіб усунення недоліків долучення до позовної заяви оцінки про вартість спірного майна.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків заяви на протязі п`яти днів з дня отримання копії ухвали та роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Пилипенко