Справа № 445/86/20 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/811/1064/20 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.

секретар - Жукровська Х.І.,

з участю представника апелянта адвоката Барабаша В.Г., заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Барабаша Володимира Гнатовича на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 10 березня 2020 року, постановлену в складі головуючого судді Сивака В.М., у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про визнання судового наказу від 23.01.2020 року № 445/86/20, винесеного Золочівським районним судом Львівської області таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

23 січня 2020 року Золочівським районним судом видано судовий наказ, яким вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.01.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

20.02.2020 року ОСОБА_2 звернувся в суду із заявою про визнання судового наказу від 23.01.2020 року № 445/86/20, винесеного Золочівським районним судом Львівської області таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви вказує, що обов`язок по даному судовому наказу відсутній повністю, оскільки діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають з ним в АДРЕСА_1 , де і зареєстровані. Зазначав, що ОСОБА_1 вже тривалий час перебуває в Італії. В кінці грудня 2019 року приїхала в Україну. З 04.02.2020 року проживає окремо, орендує квартиру в м. Золочів. Старша донька ОСОБА_3 попросилась пожити з матір`ю на час її перебування в Україні, про що дала розписку. Молодша залишилась проживати з батьком. Вважає, що у нього відсутній обов`язок сплачувати аліменти ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просив зупинити виконання за судовим наказом від 23.01.2020 року та визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 10 березня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про визнання судового наказу від 23.01.2020 року № 445/86/20, винесеного Золочівським районним судом Львівської області таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Барабаш Володимир Гнатович, оскаржив таку в апеляційному порядку.

Посилаючись на необґрунтованість ухвали суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив ухвалу Золочівськогорайонного суду Львівської області від 10 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати судовий наказ, виданий Золочівським районним судом Львівської області 23 січня 2020 року таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог покликається на те, що суд аналізуючи докази, подані заявником повністю їх проігнорував, не врахувавши місця реєстрації дітей, фактичне місце проживання молодшої дитини та перебування такої на утриманні батька, а також тимчасовість проживання старшої дитини з матір`ю. Натомість взяв лише до уваги довідку ОСББ «Бульвар Сковороди» про те, що старша донька проживає з матір`ю в орендованій квартирі.

Щодо скасування судового наказу з аліментних питань, то таке не передбачено нормами ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що батько дітей не надає жодної допомоги на дітей, не бере участі у їх вихованні. Тому скасовувати ухвалу суду про відмову у визнанні судового наказу таким, що не підлягає виконанню підстав немає. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також вимог та підстав заяви, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає частково.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст.180, ч.2 ст.181 СК України один з батьків, який проживає окремо, зобов`язаний брати участь в утриманні дитини.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні заяви про визнання судового наказу, виданого 23.01.2020 року Золочівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей таким, що не підлягає виконанню, Золочівський районний суд Львівської області виходив з відсутні правових підстав для задоволення вимог заявника.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, вважає його законним, виходячи з наступного.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що судовим наказом, виданим 23 січня 2020 року Золочівським районним судом, вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.01.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

В ч.ч.1,2 ст. 432 ЦПК України вказано, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Норма ч. 2 ст. 432 ЦПК України має чітку конструкцію й передбачає, що у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Наявні в матеріалах справи довідки та пояснення учасників справи про періодичні проживання дітей з кожним із них, не є належними та допустимими доказами того, що у боржника відсутній повністю чи частково обов`язок за виконавчим документом у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тому, висновок Золочівського районного суду Львівської області про відмову ОСОБА_2 в задоволенні заяви про визнання виданого судового наказу Золочівським районним судом Львівської області 23 січня 2020 року таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей є правильним та ґрунтується на вимогах закону.

В той же час колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що у зв`язку із періодичними змінами місця проживання дітей з батьком і з матір`ю, заявник фактично заявив вимогу про зміну розміру стягуваних аліментів, яка підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Так, відповідно до частини третьої статті167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ цього Кодексу.

Статтями 170, 171 ЦПК України визначено підстави для скасування судового наказу за заявою боржника та регламентовано порядок розгляду таких заяв.

Згідно з частиною першою статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою ІІІ розділу V цього Кодексу.

А за змістом частини 7 статті 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу (про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів) боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

З вище наведеного випливає, що чинним сімейним законодавством закріплено право того з батьків, разом з яким проживає дитина, на стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, а чинним процесуальним законодавством закріплено право останнього оспорювати цей розмір аліментів - шляхом звернення до суду з позовом про зменшення присудженого до стягнення розміру аліментів.

Отже, чинним законодавством передбачено лише такий спосіб захисту для боржника та лише такий спосіб перегляду виданого наказу про стягнення аліментів.

В той же час з наведеного вище вбачається підставність апеляційної скарги в частині незаконного посилання суду першої інстанції на можливість скасування судового наказу з аліментних питань в порядку передбаченому нормами ЦПК України.

Оскільки мотиви суду першої інстанції про те, що боржник має право подати заяву про скасування судового наказу не ґрунтуються на вимогах Розділу 11 ЦПК України, такі слід виключити з мотивувальної частини, роз`яснивши заявнику, що він не позбавлений права звернутись в суд з позовом про зменшення розміру аліментів, визначених до стягнення за судовим наказом або із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами за наявності для цього правових підстав.

Пунктами першим та другим частини першої ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених вище обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду першої інстанції зміні шляхом виключення з її мотивувальної частини посилання на вимоги ст. 170 ЦПК України про те, що боржник має право подати заяву про скасування судового наказу у разі повної або часткової необґрунтованості вимог стягувача. В решті ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.п.1, 2, 375, 376, 381-384, 389, 390, 393 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Барабаш Володимира Гнатовича задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної частини ухвали Золочівського районного суду Львівської області від 10 березня 2020 року посилання на вимоги ст. 170 ЦПК України про те, що боржник має право подати заяву про скасування судового наказу у разі повної або часткової необґрунтованості вимог стягувача.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2020 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.