Справа № 454/713/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що рішенням суду присуджено стягувати з нього на користь відповідачки аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі 600грн. щомісячно до досягнення ними повноліття.

Він щомісячно сплачує аліменти та не допускав заборгованості.

18.10.2019р. його телефоном викликали до відділу Державної виконавчої служби для сплати боргу по аліментах та 22.10.2019р. він отримав повідомлення, що з 29.08.2018р. з нього стягуються аліменти в розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і його заборгованість складає 48801,86грн.

Він сплатив дану заборгованість та станом на 01.11.2019р. в нього не було заборгованості по сплаті аліментів, а була переплата в сумі 1006,20грн.

15.11.2019р. він отримав постанови про встановлення щодо нього тимчасових обмежень у зв`язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 19086,79грн. за період з 28.03.2011р. по 01.11.2019р.

Ухвалою суду від 22.01.2020р. його скаргу задоволено частково, а саме скасовано постанови про встановлення щодо нього тимчасових обмежень, а у вимозі про визнання неправомірними дій державного виконавця відмовлено.

Вважає, що виконавцем самостійно збільшено розмір аліментів з твердої грошової суми на відсотковий вираз, що стало підставою виникнення заборгованості.

Його вина у виникнення заборгованості відсутня, так як він стабільно сплачує їх.

Така заборгованість виникла через те, що виконавець несвоєчасно повідомив його про зміни розміру аліментів.

Представник позивача адвокат Матвійчук Г.М. подала заяву, в якій зазначила, що позов підтримує.

Представник відповідача адвокат Брух А.О. подав відзив на позов, у якому покликається на те, що 11.09.2019р. ОСОБА_3 подала до Радехівського ВДВС заяву про перерахунок розміру аліментів, після здійснення якого виникла заборгованість за виконавчим листом в сумі 19086,79грн.

Крім того, ухвалою суду відмовлено в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій виконавця щодо нарахування заборгованості в сумі 19086,79грн.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Листом від 22.10.2019р. позивача повідомлено, що з 29.08.2019р. відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення аліментів проводиться в розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального розміру, передбаченого Сімейним кодексом України, тобто відрахування не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З розрахунків заборгованості від 01.11.2019р. вбачається, що станом на день їх складання, ОСОБА_4 сплачено 48801,86грн. заборгованості по сплаті аліментів та в нього існує переплата в сумі 1006,21грн.

Ухвалою Сокальського районного суду від 22.01.2020р. частково задоволено скаргу ОСОБА_1 , а саме: скасовано постанови старшого державного виконавця Радехівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області від 12.11.2019р. у виконавчому провадженні №39217708 про встановлення щодо позивача тимчасових обмежень; відмовлено в задоволенні вимоги про визнання неправомірними дій вказаного виконавця щодо нарахування йому заборгованості по сплаті аліментів у зазначеному виконавчому провадженні в розмірі 19086,79грн.

Відповідно до ст.10 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття

Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст.181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Даний закон набрав законної сили 08.07.2017р.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст.182 СК, яким визначався розмір 30%).

Таким чином, зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК.

Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Так, відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що державний виконавець, розраховуючи заборгованість по аліментам, правильно виходив із мінімально граничного розміру аліментів на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з вищенаведених мотивів, судом не встановлено підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: М. Я. Адамович